Държавен вестник, бр. 88, 2023 г., стр. 21

БРОЙ  88	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
Единствено такъв подход би бил в съзвучие с 
идеята за социалната държава, залегнала в пре-
амбюла на Конституцията и присъща на едно 
широко разбиране за демокрацията, включващо 
социална справедливост и сигурност. 
За съжаление приетият закон се е отдале-
чил от целите на социалната държава, като 
необосновано е стеснил кръга на уязвимите 
клиенти само до битови клиенти, които са в 
„критична зависимост от електрическо обо-
рудване поради възраст и/или здравословно 
състояние и/или получават месечни социални 
помощи и/или целева помощ за отопление 
съгласно Закона за социалното подпомагане“ 
(§ 49 относно създаването на т. 66в). Тези 
критерии ще намерят приложение и когато за 
друг член на домакинството е налице някоя 
от посочените причини, но независимо от 
това с тях не се покриват всички ангажимен-
ти, които държавите членки имат за защита 
на уязвимите клиенти. Според чл. 28, § 1 от 
Директива (ЕС) 2019/944 за уязвимостта на 
клиентите допринасят и равнището на доходите, 
делът на разходите за енергия в разполагаемия 
доход, енергийната ефективност на жилищата, 
както и отдалечеността на районите, в които 
са клиентите. Като не отчита тези критерии, 
законът в приетия му вид се дезинтересира от 
обективни фактори, които водят до уязвимост, 
като я свежда само до обстоятелства, свързани 
с личното положение на клиента или друг член 
на неговото домакинство. От друга страна, из-
вън критериите остават редица обстоятелства, 
като например конкретните характеристики 
на региона, в който живеят битовите клиенти.
За да бъде интегриран подходът към защитата 
на клиентите, необходимо условие е коректно да 
бъдат очертани факторите, които задълбочават 
неравенствата и биха довели до прилагането 
на непосилни изисквания. Предвид това с още 
по-голяма загриженост законодателят следва 
да се отнесе и към очертаването на кръга на 
енергийно бедните, тъй като уязвимите пот- 
ребители далеч не изчерпват засегнатите или 
онези, които се намират в риск от енергийна 
бедност. В тази връзка може да се приеме, че не 
са напълно отчетени изискванията по чл. 29 от 
Директива (ЕС) 2019/944 и по чл. 3, § 3, буква 
„г“ от Регламент (ЕС) 2018/1999 на Европейския 
парламент и на Съвета от 11 декември 2018 г. 
относно управлението на Енергийния съюз и на 
действията в областта на климата. Те налагат да 
бъдат съобразени енергийните услуги, необхо-
дими за гарантиране на основни стандарти на 
живот, като отопление, охлаждане, осветление и 
осигуряване на енергия за домакинските уреди, 
както и съществуващата социална политика, 
други относими политики и индикативните 
насоки на Европейската комисия относно по-
казателите на енергийна бедност. В Препоръка 
(ЕС) 2020/1563 на Комисията от 14 октомври 
2020 г. относно енергийната бедност (OB,  
L 357/35 от 27 октомври 2020 г.) е обърнато 
изрично внимание, че подходящото отопление, 
охлаждане, осветление и енергията за дома-
кинските уреди са основни услуги, които „са 
необходими за приемлив стандарт на живот и 
опазване на здравето“, както и за социалното 
приобщаване. Определението в закона за „до-
макинство в положение на енергийна бедност“ 
(§ 49 относно т. 13г) не обвързва преценката за 
адекватност на услугите по отопление, охлаж-
дане, осветление и осигуряване на енергия за 
домакинските уреди с тези ценности и поради 
това създава неяснота по какви показатели тя 
ще бъде преценявана. В Показателите за енер-
гийна бедност, съдържащи се в Приложение 
към Препоръка (ЕС) 2020/1563, са обхванати 
широк кръг индикатори, а не само показатели, 
сравняващи разходите за енергия с доходите. 
Включени са показатели, основани на само-
оценка, на пряко измерване, но също така и 
непреки показатели, като последните измерват 
енергийната бедност чрез свързани фактори, 
като просрочия по сметки за комунални услуги, 
брой на прекъсванията на снабдяването, които 
не са релевирани в дефиницията за енергийна 
бедност. Като резултат може да се стигне до 
неадекватното определяне на броя на дома-
кинствата в положение на енергийна бедност, 
а оттам – на неизпълнение на задълженията 
на държавата да прилага политики и мерки за 
намаляване на енергийната бедност.
Критериите, условията и редът за определя-
нето на статут на домакинство в положение на 
енергийна бедност и/или на уязвим клиент за 
снабдяване с електрическа енергия ще бъдат 
допълнително развивани в наредба, приета 
от Министерския съвет в изпълнение на § 17 
(чл. 38д, ал. 2). В чл. 38д, ал. 3 се установява 
неизчерпателен списък на компетентни ор-
гани за определяне и прилагане на мерки за 
защита и за финансова подкрепа по програми 
за подпомагане на домакинство в положение 
на енергийна бедност и уязвимите клиенти за 
снабдяване с електрическа енергия, като дава 
възможност този списък да бъде допълван с 
акт на Министерския съвет. Удостоверяване-
то на статут на домакинство в положение на 
енергийна бедност ще става от същите тези 
органи (чл. 38д, ал. 4). Законодателният подход 
в случая е укорим, защото прехвърля към из-
пълнителната власт уреждането на конкретните 
последици от компенсационния механизъм 
спрямо уязвимите групи потребители. Това 
следва да бъде установено като цел в самия 
закон, а изпълнителната власт да предвиди 
реда за нейното постигане. Самото издаване 
и разработване на подзаконовите нормативни 
актове по чл. 38д не е гарантирано с конкре-
тен срок, както за сравнение законодателят е 
постъпил различно в § 50, с който е определил 
срок за преразглеждане на вече съществува-
щите такива. Това създава непредвидимост за 
крайните потребители, които всъщност трябва 
да бъдат защитени.