Държавен вестник, бр. 44, 2011 г., стр. 66

СТР.  66	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  44
Демобилизация
Демобилизацията е информативна сесия, ко­
ято се провежда след критичен инцидент, преди 
разпускане на личния състав.
Осъществява се в групов формат, извън мяс­
тото на инцидента.
Основните цели са:
да се осигури възможност на военнослуже­
щите за кратка среща;
да се създадат предпоставки за оказване на 
взаимна подкрепа в прехода към обичайните 
условия;
военнослужещите да бъдат информирани 
за обичайните стресови реакции след работа в 
условия на тежък инцидент.
Продължителността на сесиите трябва да е 
около 15 мин.
Психологичен дебрифинг
Дебрифингът при стрес при критични ин­
циденти (СКИ) е структуриран психологичен и 
обучителен групов процес, целящ да облекчи въз­
действието на критичния инцидент и да ограничи 
възможността за развитие на посттравматично 
стресово разстройство.
 Дебрифингът се провежда в интервала от 24 
до 72 часа след инцидента.
Не се прави дебрифинг непосредствено след 
събитието.
Методът на дебрифинг е ефективен до 12 
седмици след СКИ.
Стадии:
въвеждане;
стадий на фактите;
стадий на размислите;
реактивен стадий;
стадий на симптомите;
стадий на обучението;
стадий на възстановяване;
стадий на интегриране на опита.
Приложение № 11
към чл. 49, ал. 1, т. 1
Превенция и контрол на професионалния и 
бойния стрес
Общи принципи
Превенцията и контролът на професионалния 
и бойния стрес включват:
Оценка на физическите и психичните стре­
сори.
Оценка начина на въздействие на стресора 
(пряко/косвено).
Оценка на ефекта на взаимодействието стре­
сор – индивид – група.
Оценка нивото на професионален/боен стрес.
Разработване на конкретен план за психоло­
гични интервенции.
Провеждане на психологични интервенции/
консултации.
Анализ на резултатите и обратна връзка.
I. Професионален стрес и професионално 
изпепеляване
Професионално изпепеляване в резултат на 
професионален стрес е състояние на физиоло­
гично, емоционално и умствено изчерпване, 
характеризиращо се с хронична умора, чувство 
на безпомощност и безнадеждност и с развитие 
на негативно себевъзприемане и отрицателно 
отношение към работата, живота и другите хора.
Процесът на професионално изпепеляване 
е продължителен, цикличен и изграден от ня­
колко фази:
1. Фаза на професионална въвлеченост.
2. Фаза на стагнация.
3. Фаза на отдръпване.
4. Фаза на криза.
5. Фаза на интервенция.
Факторите на работната среда, влияещи най-
често върху появата и развитието на професи­
онален стрес и довеждащи до професионално 
изпепеляване, са:
професионално претоварване;
ролева неяснота и ролеви конфликт;
липса на контрол върху процеса и резултата 
от работата;
слаба комуникация и липса на положителна 
обратна връзка;
стресогенни междуличностни отговорности;
професионални перспективи тип „задънена 
улица“;
висока бюрократичност на системата.
На организационно ниво професионалното 
изпепеляване се проявява чрез:
Сигнали
понижена мотивация;
отсъствия (особено по болест);
намалена средна продължителност на работ­
ното време;
честа смяна на работните места;
повишено ниво на инциденти;
лошо и/или намалено равнище на работно 
функциониране.
Прояви
от страна на военнослужещите – късно идва­
не и ранно напускане, неприсъствие на важни 
мероприятия;
от страна на командния състав – продъл­
жително пребиваване извън формированията/
структурите, намален контакт с личния състав.
Последствията за организацията включват:
намалена ефективност;
снижена боеспособност и боеготовност;
увеличени разходи за здравеопазване;
повече отсъствия като резултат от „поведе­
нието на отдръпване“;
прекалено увеличаване на работните почивки.
Стратегии за справяне с професионалното 
изпепеляване:
Активна и директна – промяна на източника 
на стрес, конфронтиране с причините за стреса.
Неактивна и директна – игнориране източни­
ка на стрес, напускане на стресогенната ситуация.
Активна и недиректна – разговор с подкрепящ 
човек, въвличане в други дейности.
Неактивна и недиректна – алкохолна, меди­
каментозна употреба.