Държавен вестник, бр. 91, 2016 г., стр. 43

БРОЙ  91	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  43  
Съгласно чл. 28, ал. 2 ЗНА мотивите на 
подзаконовия нормативен акт трябва да съ­
държат точно посочена информация. 
Първо, мотивите трябва да сочат при­
чините, които налагат приемането на акта. 
Мотивите на Наредбата за изменение на 
Наредба № 4 не съдържат каквито и да било 
причини за приемане на акта.
Второ, мотивите трябва да съдържат цели­
те, които подзаконовият нормативен акт си 
поставя. Такива цели мотивите не съдържат. 
Трето, финансовите и други средства, 
необходими за прилагането на новата уред­
ба – мотивите не съдържат нищо досежно 
средствата, необходими за прилагането на 
новата наредба. С новите разпоредби се въз­
лага изпълнението на определени дейности 
в процеса по отпускане на лекарствени сред­
ства по лекарско предписание, заплащани от 
НЗОК, единствено от магистър-фармацевти, 
което променя работата на организацията 
на търговците на дребно на тези продукти.
Четвърто, мотивите трябва да сочат очаква­
ните резултати от прилагането на наредбата. 
Мотивите не съдържат каквато и да било 
информация за очакваните резултати. 
И пето – анализ на съответствието с 
правото на Европейския съюз. В мотивите 
няма каквито и да е съображения относно 
това изискване. 
Видно от изложеното, мотивите на ос­
порената наредба не съдържат информация 
за нито един от изискуемите елементи, ви­
зирани в чл. 28, ал. 2 ЗНА. Както е прието 
в Решение № 7707 от 25.06.2015 г. на ВАС 
по адм. д. № 1132/2015 г., седмо отделение, 
„Тези елементи на съдържанието на моти­
вите не са самоцелни. Те са инструмент и 
гаранция за спазване на основните принципи 
при изработване на проект на нормативен 
акт – обоснованост, стабилност, откритост 
и съгласуваност. Липсата на изискуемото от 
закона съдържание на мотивите освен фор­
малното нарушение на чл. 28, ал. 2 ЗНА не 
дава възможност на съда да извърши проверка 
за спазване на принципите при подготовката 
на нормативния подзаконов акт.“ 
Тази проверка става още по-трудна, пред­
вид обстоятелството, че с Решение № 1556 от 
17.12.2014 г. на КЗК по преписка № 1048/2014 г. 
по реда на чл. 38, ал. 1, т. 5 от Закона за за­
щита на конкуренцията е дадено становище 
на специализирания орган по конкуренцията, 
че оспорените в настоящото производство 
нормативни разпоредби биха могли да до­
ведат до ограничаване на конкуренцията и 
са дадени препоръки за изменението и/или 
отмяната им. В мотивите на решението на 
КЗК са възпроизведени и становища на ми­
нистъра на здравеопазването, Националната 
пациентска организация, Българската асоци­
ация за закрила на пациентите, като дори в 
това на министъра на здравеопазването не се 
поддържат всички оспорени текстове.
Изложеното налага оспорените разпоредби 
на подзаконовия нормативен акт да бъдат 
отменени като незаконосъобразни.
4. Разноски:
С оглед изхода от спора и направеното от 
жалбоподателя искане на основание чл. 143, 
ал. 1 АПК съдът следва да осъди Министер­
ството на здравеопазването, юридическото 
лице, в чиято структура се намира органът 
ответник, да заплати на жалбоподателя на­
правените по делото разноски. Същите видно 
от представените по делото договор за правна 
помощ и процесуално представителство пред 
съд, фактури и отчети по сметка и списък 
са в размер 7870 лв., от които 7745,09 лв. 
адвокатски хонорар. Ответникът е направил 
своевременно възражение по чл. 78, ал. 5 ГПК 
във връзка с чл. 144 АПК, което е основа­
телно. В Наредбата за минималните размери 
на адвокатските възнаграждения не е уреден 
случай на защита по оспорване на подзаконов 
нормативен акт. Предвид липсата на произ­
насяне по материалната законосъобразност 
на оспорените разпоредби, претендираната 
сума за адвокатски хонорар е прекомерна с 
оглед фактическата и правната сложност на 
случая. Доколкото това оспорване е без оп­
ределен материален интерес, а най-високият 
определен минимален размер на защита по 
такова оспорване, определен в Наредбата 
за минималните размери на адвокатските 
възнаграждения, е 600 лв., на жалбоподателя 
следва да се присъдят 1000 лв. разноски за 
адвокатски хонорар и 125 лв. държавна так­
са и такса за обнародване на съобщение за 
производството в „Държавен вестник“, или 
общо 1125 лв. разноски. 
Водим от горното и на основание чл. 193, 
ал. 1 АПК Върховният административен съд, 
състав на осмо отделение,
Р Е Ш И :
Отменя по жалба на „Медикус Трейд“ – ООД, 
със седалище и адрес на управление Варна, 
район „Младост“, бул. Република – сграда на 
Медицинския център „Младост“, Варна, пред­
ставлявано от управителя Светлана Марешка, 
разпоредби на Наредба № 4 от 4.03.2009 г. за 
условията и реда за предписване и отпускане 
на лекарствени продукти (обн., ДВ, бр. 21 от 
20.03.2009 г.; с изменения и допълнения, посл. 
обн., бр. 95 от 18.11.2014 г.) на министъра на 
здравеопазването на Република България, 
както следва: чл. 46, ал. 3 в частта относ­
но думите „магистър фармацевт“; чл. 47а в 
частта относно думите „магистър фарма­
цевт“; чл. 47б, ал. 1, 2, 3, 4 и 5 и § 1, т. 7 от 
преходните и заключителните разпоредби.