Държавен вестник, бр. 56, 2019 г., стр. 39

БРОЙ  56	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  39  
Чл. 22. При заболяване от варицела се 
извършва влажно почистване и проветряване 
на помещенията, в които се намира болни-
ят, като хигиенни мерки за предотвратяване 
разпространението на заболяването. 
Раздел III
Епидемичен паротит
Чл. 23. (1) Лабораторна диагностика на 
епидемичен паротит се извършва посредством:
1. доказване на специфичен антитяло от-
говор срещу вируса на епидемичния паротит, 
характерен за остра инфекция, в серум или в 
слюнка (ELISA IgM/IgG);
2. доказване на нуклеинова киселина на 
вируса на епидемичния паротит в клинична 
проба;
3. изолация на вируса на епидемичния 
паротит в клинична проба. 
(2) Най-подходящ клиничен материал за 
доказване на специфичен антитяло отговор 
(серологична диагностика) са серумни про-
би, взети от болен между 4-тия и 28-ия ден 
след началото на обрива. За отхвърляне на 
фалшиво отрицателни резултати в случаите, 
когато първата серумна проба е взета по-рано 
от четири дни от началото на обрива, както 
и при получаване на неопределен ELISA IgM 
резултат, се изследва втора серумна проба за 
наличие на специфични паротитни антитела, 
взета 14 дни след първата проба.
(3) Клиничният материал (урина, слюнка, 
ликвор), подходящ за изолиране на вируса на 
епидемичния паротит, трябва да бъде събран 
в първите 3 – 4 дни след появата на клинич-
ните симптоми на инфекцията, когато вирусът 
присъства в най-висока концентрация. 
(4) Резултатите от проведените изследвания 
се тълкуват в зависимост от имунизационния 
статус на пациента.
Чл. 24. Всеки болен от епидемичен паро-
тит подлежи на изолация и лечение в дома 
до клинично оздравяване. 
Чл. 25. (1) На хоспитализация подлежат 
болните с тежко протичане на заболяването 
с други локализации и с усложнения по ме-
дицински показания. 
(2) Болни от епидемичен паротит, живеещи 
на места без условия за изолация, се хоспи-
тализират по епидемични показания.
Чл. 26. При повторна поява на епидемичен 
паротит в лечебно заведение (вътреболничен 
взрив) или в специализирана институция за 
предоставяне на социални услуги (дом за 
деца, лишени от родителска грижа, дом за 
пълнолетни лица с увреждания или дом за 
стари хора) се допуска изолация в самото заве-
дение/институция, при условие че за болните 
се осигури отделно подходящо помещение. 
Чл. 27. Неболедувалите и неимунизираните 
срещу епидемичен паротит контактни лица 
се поставят под медицинско наблюдение за 
21 дни. 
Чл. 28. (1) При поява на епидемичен паротит 
в детска ясла, детска градина или училище 
контактните деца/ученици от засегнатата 
група/клас се поставят под медицинско наб­
людение за 21 дни. 
(2) През периода по ал. 1 в засегнатата група/
клас на детската ясла, детската градина или 
училището не се приемат нови неболедували 
или неимунизирани срещу епидемичен паротит 
деца/ученици, а деца/ученици от засегнатата 
група/клас не се преместват в други групи/
класове. В засегнатата група/клас могат да 
се приемат само деца/ученици, имунизирани 
срещу епидемичен паротит преди повече от 
30 дни от датата на приемането в детската 
ясла, детската градина или училището.
Чл. 29. Контактните деца в организирани 
колективи, неимунизирани срещу епидеми-
чен паротит поради медицински причини 
или ненавършена възраст, се отстраняват от 
колектива за период от 21 дни.
Чл. 30. При контакт с болен от епидеми-
чен паротит извън организирания колектив 
контактните лица не се допускат в него за 
срок от 21 дни. При точно установена дата 
на контакта недопускането в организирания 
колектив е само за периода 11-и – 21-ви ден 
от контакта.
Чл. 31. (1) Медицински специалист в контакт 
с болен от епидемичен паротит се изследва 
серологично за наличие на протективен иму-
нитет срещу епидемичен паротит при липса на 
писмени данни за проведена имунизация с два 
приема ваксина срещу епидемичен паротит с 
интервал минимум 28 дни между тях. 
(2) При отрицателен резултат за протек-
тивен имунитет срещу епидемичен паротит 
от серологичното изследване медицинският 
специалист се отстранява от работа от 11-ия 
ден от първия контакт с болен от епидемичен 
паротит до 25-ия ден след последния контакт. 
(3) При положителен резултат за протек-
тивен имунитет срещу епидемичен паротит 
от серологичното изследване медицинският 
специалист се възстановява на работа.
Чл. 32. При установен риск за здравето и 
безопасността на работещите, които нямат 
протективен имунитет към вируса на епиде-
мичния паротит, се извършва имунизация по 
реда на Наредба № 4 от 2002 г. за защита на 
работещите от рискове, свързани с експози-
ция на биологични агенти при работа (ДВ, 
бр. 105 от 2002 г.).
Чл. 33. При заболяване от епидемичен 
паротит се прилагат хигиенни мерки за пре-
дотвратяване разпространението на заболя-
ването, като:
1. влажно почистване, дезинфекция и про-
ветряване на помещенията;
2. дезинфекция на предмети, използвани от 
болния и замърсени с носни и/или гърлени 
секрети.