Държавен вестник, бр. 68, 2010 г., стр. 75

БРОЙ  68	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  75  
5.1.2. При животозастрашаващо състояние на 
пациент с остро отравяне ОПЛ прави:
 – обдишване;
 – кардиоциркулаторна реанимация;
 – антидот;
 – включва разтвори за форсирана диуреза;
 – уведомява екип на спешна помощ за остър 
токсикологичен проблем с животозастрашаващи 
състояния.
5.1.3. При насочена диагноза и необходимост 
от специфични лечебни процедури ОПЛ:
 – осъществява антидотно лечение;
 – започва форсирана диуреза;
 – насочва пациента към отделение или кли­
ника по токсикология и изпраща опаковки от 
токсични вещества, както и придружаващи писма 
от пострадалия, повърнати материи, остатъци от 
приета храна и лекарствени продукти и други. 
5.1.4. Задължения на лекар-токсиколог при 
взаимоотношенията му с ОПЛ: 
Лекарят-токсиколог приема насочения от ОПЛ 
пациент, осъществява животоспасяващи лечебни 
процедури, осъществява преглед и назначава 
необходимите му за уточняване на състоянието 
на болния изследвания, приема болния на стаци­
онарно лечение след попълване на документ за 
информирано съгласие.
При изписване на пациента от лечебното 
заведение за болнична помощ издава епикриза 
за проведените изследвания и лечение, както и 
описание динамиката на състоянието. Насочва 
пациента към ОПЛ, а в случай на умишлено остро 
отравяне – за консултации при ОПЛ и психиатър.
5.2. Нежеланите лекарствени ефекти (токсо­
алергични състояния):
5.2.1. Действия на ОПЛ:
Общопрактикуващият лекар спира медикамен­
тозното лечение и по спешност консултира всеки 
болен с медикаментозна токсоалергична реакция 
със специалист – токсиколог. 
При животозастрашаващо състояние – токсо­
алергичен шок, ОПЛ провежда на място проти­
вошоково лечение: адреналин, кортикостероид, 
обдишване, и уведомява екип на спешна меди­
цинска помощ.
Общопрактикуващият лекар насочва пациента 
към отделение/клиника по токсикология на лечебно 
заведение за болнична помощ, а след консулта­
цията или хоспитализацията контролира болния.
5.2.2. Действия на специалиста:
 – консултира болния;
 – връща болния с подробно писмено меди­
цинско становище за състоянието му, проведе­
ните изследвания и необходимите терапевтични 
мероприятия или го хоспитализира и насочва след 
дехоспитализацията му отново към ОПЛ задължи­
телно с епикриза за стационарното му лечение;
 – прилага към епикризата списък на синони­
ми на лекарството, от което е проявен нежелан 
лекарствен ефект; 
 – насочване към ОПЛ за динамично наблю­
дение на пациента с нежелан лекарствен ефект.
5.3. Хранителна токсоалергия: 
Клиничните манифестации най-често са от 
страна на кожата, храносмилателния тракт, а при 
деца – и от страна на дихателната система.
5.3.1. Действия на ОПЛ:
При съмнение за хранителна алергия ОПЛ 
изпраща пациента за консултация при специа­
лист – токсиколог.
При потвърдена диагноза ОПЛ следи пациента 
и при влошаване на състоянието му го насочва 
за нови консултации.
5.3.2. Действия на специалиста-токсиколог:
 – отхвърля или потвърждава диагнозата; 
 – след поставена диагноза изготвя лечебен 
план;
 – насочва пациента към ОПЛ за по-нататъшно 
лечение и наблюдение съгласно изготвения план;
 – хоспитализира пациента при нужда и го 
насочва след дехоспитализацията му отново към 
личния лекар задължително с епикриза за прове­
деното му болнично лечение.
5.4. Токсоалергична реакция след ужилване от 
насекомо:
5.4.1. Това е една от най-острите токсоалергични 
реакции, понякога с фатален изход. Състоянието 
се диагностицира и лекува изключително от спе­
циалист-токсиколог.
5.4.2. Действия на ОПЛ:
Общопрактикуващият лекар незабавно насочва 
болния към специалист-токсиколог за потвържда­
ване на диагнозата и назначаване на адекватно 
лечение.
При остра токсоалергична реакция или токсо­
алергичен шок с животозастрашаващо състояние 
ОПЛ действа по правилата за лечението му, преди 
да бъде насочен към специалист-токсиколог.
VI. Принципи за поведение на специалиста 
токсиколог и медицинската сестра при спешни и 
животозастрашаващи състояния
Спешни и животозастрашаващи състояния в 
клиничната токсикология може да бъде всяко 
остро отравяне и остра токсоалергична реакция 
(заболяване). 
При настъпване на спешно и животозастра­
шаващо състояние се прилага кардиопулмонална 
ресусцитация до предаването на болния на спешния 
екип или настаняването му в съответното реани­
мационно звено (отделение за интензивно лечение, 
център за дихателна недостатъчност и др.).
Кардиопулмоналната ресусцитация е комплекс 
от клинико-терапевтични действия за възстановя­
ване на преустановени основни жизнени функции: 
сърдечна дейност, дишане, функции на централната 
нервна система и пациентът е в състояние на кли­
нична смърт. Кардиопулмоналната ресусцитация 
обхваща 3 основни етапа:
1. основно поддържане на живот;
2. разширено поддържане на живот; 
3. продължително поддържане на живот.
В разглеждания случай се прилага само етап 
1, докато етапи 2 и 3 са за съответните спешни 
звена. Дейностите, които токсикологът и меди­
цинската сестра трябва да извършат при спешни 
и животозастрашаващи състояния, са:
1. диагностика на спешното състояние;
2. поставяне на пациента в основно положение 
за кардиопулмонална ресусцитация; 
3. осигуряване на проходимост на горните 
дихателни пътища – флексия на главата назад, 
изтегляне напред на долната челюст, отваряне на 
устата и освобождаване на езика;
4. обдишване по метода „уста в уста“ и „уста 
в нос“;
5. обдишване с АМБУ;
6. индиректен сърдечен масаж;