Държавен вестник, бр. 45, 2019 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  45
касационна прокуратура и компетентния орган 
на изпълняващата държава, чрез дирекция 
„Международно оперативно сътрудничество“ 
на Министерството на вътрешните работи, но 
не по-късно от 30 дни след като изпълнява-
щата държава е взела окончателно решение 
за признаване и изпълнение на наказанието 
или мярката по чл. 1.
(2) Предаването на лицето се извършва в 
изпълнение на постановление на Върховната 
касационна прокуратура, като органите на 
Министерството на правосъдието осигуряват 
охраната и конвоирането му.
(3) В случаите, когато предаването на ли-
цето в рамките на посочения в ал. 1 срок е 
възпрепятствано от непредвидени обстоятел-
ства, компетентните органи на двете държави 
незабавно установяват контакт. Предаването 
се осъществява веднага след отпадане на тези 
обстоятелства. Върховната касационна про-
куратура чрез дирекция „Международно опе-
ративно сътрудничество“ на Министерството 
на вътрешните работи незабавно уведомява 
компетентния орган на изпълняващата дър-
жава и двата органа уговарят нова дата, на 
която да се осъществи предаването. В този 
случай предаването се извършва в срок 10 
дни от датата на уговарянето.
(4) Алинеи 1 – 3 се прилагат съответно 
и в случаите, когато Република България е 
изпълняваща държава.
Изпълнение на наказанието или мярката 
след трансфера на осъденото лице
Чл. 27. (1) Компетентните български ор-
гани не предприемат мерки по изпълнение 
на наказанието или мярката по чл. 1, когато 
изпълнението му вече е започнало в изпъл-
няващата държава.
(2) Компетентните български органи въз-
становяват правото си да изпълняват наказа-
нието или мярката по чл. 1, ако изпълнява-
щата държава в случаите по чл. 18, ал. 4, т. 3 
уведоми съответния български съд. 
Принцип на особеността
Чл. 28. (1) Лице, предадено на Република 
България в изпълнение на този закон, не може 
да бъде наказателно преследвано, съдено или 
задържано за престъпление, извършено преди 
трансфера му, различно от това, за което е 
предадено, освен ако:
1. е имало възможност да напусне тери-
торията на Република България и не го е 
направило до 45 дни от окончателното му 
освобождаване или се е завърнало отново, 
след като я е напуснало;
2. за деянието не се предвижда наказание 
лишаване от свобода или мярка, включваща 
лишаване от свобода; 
3. наказателното производство не води до 
прилагане на мярка, свързана с ограничаване 
на личната свобода;
4. на лицето може да бъде наложена глоба 
или алтернативна санкция, която не е свър-
зана с лишаване от свобода, дори ако тези 
санкции могат да доведат до ограничаване на 
личната му свобода;
5. лицето е дало съгласие да бъде предадено;
6. след трансфера лицето доброволно дек­
ларира пред компетентния съд по чл. 7, че 
се отказва от правото си по тази разпоредба 
и е запознато с последиците от това; в този 
случай лицето има право на защитник;
7. издаващата държава е дала съгласие да 
не се прилага принципът на особеността в 
случаите извън тези по т. 1 – 6; искането за 
съгласие се подава придружено с превод на 
български език на информацията по чл. 37 
от Закона за екстрадицията и Европейската 
заповед за арест и гаранциите, предвидени 
по чл. 41 от същия закон.
(2) Алинея 1 се прилага и в случаите, кога-
то Република България е издаваща държава. 
Искането се подава до съответния съд, пос­
тановил предаването на лицето. Съдът дава 
съгласие при спазване на разпоредбите на 
чл. 36 и чл. 39 – 41 от Закона за екстрадицията 
и Европейската заповед за арест. Решението 
се постановява не по-късно от 30 дни след 
получаване на искането. 
Предаване на основание на Европейска 
заповед за арест и процедури за предаване 
между държавите членки 
Чл. 29. (1) Когато е издадена Европейска 
заповед за арест за изпълнение на нака-
зание лишаване от свобода или на мярка, 
включваща задържане, и издирваното лице 
пребивава или се намира на територията на 
Република България, или е български граж-
данин, компетентният съд може да реши да 
изпълни наказанието или мярката съгласно 
българското законодателство.
(2) Български гражданин или лице, преби-
ваващо на територията на Република Бълга-
рия, предадено на друга държава членка на 
основание на Европейска заповед за арест 
за провеждане на наказателно производство 
след предоставени гаранции за връщане, се 
връща по реда на този закон.
(3) Решението по ал. 1 следва да бъде 
взето не по-късно от 30 дни от получаване 
на искането по реда на чл. 44, ал. 8 – 13 от 
Закона за екстрадицията и Европейската за-
повед за арест. 
Транзит
Чл. 30. (1) Министърът на правосъдието 
или оправомощено от него длъжностно лице 
приема молбите за транзит и придружаващите 
ги документи по начин, който удостоверява 
писменото им предаване, и незабавно ги 
изпраща на Върховната касационна проку-
ратура.