Държавен вестник, бр. 93, 2011 г., стр. 56

СТР.  56	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  93
нителни и различни условия за създаването, 
формирането и функционирането на този съд 
и прокуратура и за назначаването на съдии 
и прокурори в тях и това е в границите 
на конституционната рамка, позволяващо 
да се изгради този съд и в съответствие с 
чл. 133 К, то всяко условие, предвидено в 
закона, е конституционно допустимо, щом 
отговаря на изискването за законодателна 
целесъобразност. 
Многократно в решението на Конститу­
ционния съд се подчертава, че ЗСВ поставя 
завишени изисквания към съдиите и про­
курорите, а тези завишени изисквания се 
определят от закона, на който е възложено 
от Конституцията да реши всички въпроси 
по организацията и дейността на съдебната 
власт, в съответствие с чл. 8, чл. 117, ал. 1 и 
2, чл. 127, чл. 129, ал. 1 на Конституцията. 
Следва да се има предвид, че изрично в чл. 127, 
т. 3 се посочва, че прокуратурата привлича 
към отговорност и поддържа обвинението 
по „наказателни дела от общ характер“ и от­
граничава тази дейност на прокуратурата от 
участието в „граждански и административни 
дела“ (чл. 127, т. 6). Няма съмнение, като се 
има предвид чл. 126, ал. 1 на Конституцията, че 
структурата на прокуратурата е в съответствие 
с тази на съдилищата, че понятието „съдия 
по наказателни дела“ е конституционно – не 
само познато, но и признато изрично от Ос­
новния закон. До същия извод води и чл. 128 
К, отнасящ се до следствените органи, които 
изрично той включва в системата на съдебната 
власт. Всичко това несъмнено се отразява на 
изискванията към наказателното правосъдие 
и тези, които го осъществяват, още повече, 
когато се касае до специализиран съд, съз­
даден за противодействие на организираната 
престъпност.
Що се отнася до чл. 178, ал. 4 ЗСВ реше­
нието на законодателя отново е на целесъо­
бразност, която е допустима с признаването 
на специализирания наказателен съд. Уредбата 
не е дискриминационна и с оглед очертаните 
цели на този съд. Още повече, че и процентът 
по чл. 178, ал. 1 ЗСВ се определя от закон, а 
не от Конституцията и законодателят може 
да предвиди различен процент, респ. да пред­
види или отстрани изключението, съобразно 
своята преценка за професионална годност, 
като гаранция за постигане целите на съда. 
При създаването на специализирания нака­
зателен съд, който е в съдебната система и 
е резултат на вътрешното преструктуриране, 
положително е съдиите и прокурорите вече 
да имат определения статус на такива, за да 
заемат посочените длъжности и в специализи­
рания съд. Щом има изрична конституционна 
делегация, законодателят е, който прави пре­
ценката, включително и по съображения на 
континюитет в осъществяване на вида съдебна 
дейност. Професионализмът не трябва да се 
схваща тясно, а като общо понятие, обхващащо 
всички елементи и критерии, някои от които 
сочи и Конституционният съд, включително 
и познаване на проблемите в тяхната връзка 
и актуалност.
Развитието и усъвършенстването на съдеб­
ната система през годините са свързани с все 
по-високи изисквания за знание, теоретични 
и практически умения, професионална прак­
тическа подготовка, което е една гаранция за 
независимост и безпристрастност. Законода­
телят не само не е ограничен да въвежда до­
пълнителни изисквания, но и ограничаването 
на разбирането за професионализъм не е в 
съгласие с целите на реформата в системата 
на съдебната власт.
2. Относно изискванията за заемане на 
длъжността „главен инспектор“ – чл. 42, ал. 2 
и 3 и чл. 50 ЗСВ.
Не споделям становището на Конститу­
ционния съд за противоконституционност 
на разпоредбите в частта „съдия, прокурор 
или следовател, който“ в чл. 42, ал. 2 и 3 и 
в частта „съдия, прокурор или следовател“ в 
чл. 50 ЗСВ. Подходът на законодателя е както 
в посочения вече чл. 164, ал. 3 и 6 ЗСВ. Водещ 
е признакът квалификация, професионализъм 
и познаване на нещата в съдебната система 
към момента на избора. На тези условия могат 
да отговорят най-добре именно тези, които 
работят в системата на съдебната власт. Изме­
нението на чл. 42, ал. 2 и 3 ЗСВ, извършено с 
параграф 13 на ЗИДЗСВ (ДВ, бр. 1 от 2011 г.), 
е израз на законова целесъобразност, резултат 
от опита в работата на инспектората и висо­
ката отговорност и очаквания към главния 
инспектор. Няма противоконституционност и 
в това, че изискването е различно за главния 
инспектор и инспекторите, чиито функции са 
различни (сравни чл. 132а К). Не може като 
основание за противоконституционност да се 
сочи дискриминация по причина обществено 
положение (чл. 6 К), тъй като сме в област 
на материя, предоставена от Конституцията 
за решаване от закон. Още по-малко може 
да се говори за нарушаване принципа на 
равенство, тъй като изискването, посочено в 
закона, е част от преценката за наличие на 
професионализъм, степен на този професиона­
лизъм и е предварителна законова гаранция 
за способност за удовлетворяване високите 
отговорности, които са възлагат.
Конституционосъобразността на чл. 50 
ЗСВ е свързана с възприетото относно чл. 42, 
ал. 2 и 3 ЗСВ.
Конституционен съдия: 
Цанка Цанкова
12532