Държавен вестник, бр. 1, 2007 г., стр. 121

Б Р О Й  1
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  121
Тръбопроводът за вземане на проби доставя га-
зовата проба до мястото(-ата) за разделяне на по-
тока и до анализатора HC.
Тръбопроводът за вземане на проби:
—има вътрешен диаметър не по-малък от 5 mm
и не по-голям от 13,5 mm;
—е изработен от неръждаема стомана или по-
литетрафлуоретилен (PTFE);
—поддържа температурата на стените 463 ± 10
K (190 ± 10 °C), измерена за всяка отделна подгря-
вана секция, когато температурата на отработили-
те газове в сондата  е по-малка или равна на 463 K
(190 °C);
—поддържа температурата на стените, по-ви-
сока от 453 K (180 °C), когато температурата на
отработилите газове в сондата за вземане на проби
е по-висока от 463 K (190 °C);
—поддържа температура 463 ± 10 K (190 ± 10 °C)
на газта, непосредствено пред подгрявания филтър
F2 и HFID.
Подгряван тръбопровод за вземане на проби от
NOx—HSL2
Тръбопроводът за вземане на проби трябва да:
—поддържа температура на стените от 328 до
473 K (55 до 200 °C) до преобразувателя С, когато се
използва охладителят В, и до анализатора, когато
не се използва охладителят В;
—е изработен от неръждаема стомана или от
PTFE.
Тръбопровод за вземане на проби от СО и
СО2—SL
Тръбопроводът се изработва от PTFE или от
неръждаема стомана. Той може да се подгрява или
да не се подгрява.
Фонова камера (по избор; само за фиг. 7)—BK
За вземане на проби от фонови концентрации.
Камера за вземане на проби (по избор; само за
фиг. 7 за СО и СО2)—BG
За измерване концентрациите на пробите.
Подгряван предфилтър за предварително пре-
чистване (по избор)—F1
Температурата му трябва да бъде същата както
на HSL1.
Подгряван филтър—F2
Филтърът трябва да отделя твърдите частици
от газовата проба преди анализатора. Температу-
рата му трябва да бъде същата както на HSL1. При
необходимост филтърът се заменя.
Подгрявана помпа за вземане на проби—Р
Подгрява се до същата температура както на
HSL1.
HC
Подгряван пламъчно-йонизационен детектор
(HFID) за определяне съдържанието на въглево-
дородите.
Неговата температура трябва да се поддържа
от 453  до 473 K (180 до 200 °C).
CO, CO2
Анализатори NDIR за определяне съдържание-
то на въглеродния оксид и въглеродния диоксид
(не са задължителни за определяне коефициента
на разреждане при измерване на РТ).
NO
Анализатор CLD или HCLD за определяне съ-
държанието на азотните оксиди. Когато се изпол-
зва HCLD, се поддържа температура от 328 до 473
K (55 до 200 °C).
Преобразувател—С
Преобразувателят се използва за каталитично
редуциране на NO2 в NO преди анализа в CLD или
в HCLD.
Охладител—В (по избор)
Използва се охлаждане и кондензация на вода-
та, съдържаща се в пробата от отработили газове.
Температурата на охладителя се поддържа от 273
до 277 K (0 до 4 °C) с помощта на лед или хладил-
ник. Това устройство не е задължително при защи-
та на анализатора от дължащите се на водните пари
смущения, както е описано в приложение № 8, част
6, т. 1.9.1 и 1.9.2. Когато водата се отделя чрез кон-
дензация,   температурата на газовата проба или на
точката на втечняване се контролира на ниво вла-
гоуловител или след него. Температурата на газо-
вата проба или на точката на втечняване не трябва
да надвишава 280 K (7 °C). Не се допуска използва-
нето на химически изсушители за отделяне на во-
дата от пробата.
Датчици за температура—T1, T2, T3—за наб-
людение на температурата на газовия поток.
Датчик за температура—Т4—за наблюдение на
температурата на преобразувателя на NO2—NO.
Датчик за температура—Т5—за наблюдение на
температурата на охладителя.
Манометри—G1, G2, G3—за измерване на на-
лягането в тръбопроводите за вземане на проби.
Регулатори на налягането—R1, R2—за контрол
на налягането на въздуха и на горивото за HFID.
Регулатори на налягането—R3, R4, R5—за кон-
трол на налягането в тръбопроводите за вземане
на проби и на дебита към анализаторите.
Разходомери—FL1, FL2, FL3—за наблюдение на
дебита през отклоненията на потока.
Разходомери (по избор)—FL4 до FL6—за наб-
людение и измерване на дебита в анализаторите.
Разпределителни клапани—V1 до V5—подходя-
ща система от клапани за регулиране потока на
пробата, еталонния газ или на нулевия газ (за нас-
тройка на нулата) към анализаторите.
Електромагнитни клапани—V6, V7—за заоби-
каляне на преобразувателя NO2—NO.
V8 иглен клапан—за уравновесяване на дебита
през преобразувателя C за NO2—NO и през откло-
нението.
Иглени клапани—V9, V10—за регулиране на де-
бита през анализаторите.
Лостови клапани—V11, V12 (по избор)—за из-
хвърляне на кондензата от охладителя В.
1.3. Анализ на NMHC (само за двигатели, рабо-
тещи с гориво природен газ)
1.3.1. Метод на газовата хроматография (GC,
фиг. 8)
Когато се използва методът “газова хроматог-
рафия”, малък обем от измерваната проба се впръс-
ква в колоната за анализ, чрез която тя се смесва с
инертния газ—носител. Колоната разделя различ-
ните компоненти според температурата на точки-
те им на кипене така, че те да излизат от колоната
в различни моменти. След това те преминават през
датчик, който подава електрически сигнал, зави-
сещ от тяхната концентрация. Тъй като това не е
метод на непрекъснат анализ, той може да се из-
ползва само в комбинация с метода на вземане на
проби с камери, както е описано в  приложение
№ 8, част 5, т. 3.4.2.