Държавен вестник, бр. 109, 2002 г., стр. 65

Б Р О Й  109
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  65
7. Валидизиране на резултатите
7.1. Идентичност
Идентичността на анализираната субстан-
ция може да се потвърди посредством успоред-
на хроматография или като се използва детек-
тор с диодна решетка, с който се сравняват спек-
трите на екстракта на пробата и на калибрира-
щия разтвор (3.6.2), съдържащ 6,0 mg/ml.
7.1.1. Успоредна хроматография
Екстракт на пробата се подсилва посредст-
вом добавянето на едно целесъобразно коли-
чество калибриращ разтвор (3.6.2). Количест-
вото на добавения халофугинон трябва да е
аналогично на приблизителното количество на
халофугинона, намерен в екстракта на пробата.
Само височината на пика на халофугинона
следва да се увеличи, след като се вземе под
внимание както добавеното количество, така и
разреждането на екстракта. Широчината на
пика, на половината от нейната максимална
височина, трябва да бъде в рамките на ± 10 % от
първоначалната широчина.
7.1.2. Откриване с диодна решетка
Резултатите се оценяват съобразно следни-
те критерии:
(а) дължината на вълната за максималната
абсорбция на пробата и на стандартните спек-
три, записана при пиковия връх върху хрома-
тограмата, трябва да е една и съща в рамките на
едно поле, определено от разрешителната (раз-
делителната) способност на системата за отк-
риване, за откриване с диодна решетка, тази
дължина на вълната е обикновено в рамките на
± 2 nm;
(б) между 225 и 300 nm пробата и стандарт-
ните спектри, записани при пиковия връх на
хроматограмата, не трябва да са различни за
тези части на спектъра в рамките на обхвата от
10 до 100 % от относителната абсорбция, този
критерий се счита за спазен, когато присъстват
едни и същи максимуми и в никой от наблюда-
ваните пунктове отклонението между двата
спектъра превишава 15 % от абсорбцията на
стандартната анализирана субстанция;
(в) между 225 и 300 nm спектрите на горния
склон върхът и долният склон на пика, които се
произвеждат от екстракта на пробата, не тряб-
ва да се различават помежду си за тези части от
спектъра в рамките на обхвата от 10 до 100 % от
относителната абсорбция; този критерий се
счита за спазен, когато присъстват едни и същи
максимуми и когато при всички наблюдавани
пунктове отклонението между спектрите не
превишава 15 % от абсорбцията на спектъра на
върха.
Ако някой от тези критерии не бъде спазен,
присъствието на анализираната субстанция не
може да се счита за потвърдено.
7.2. Повторяемост
Разликата между резултатите от две пара-
лелни определяния, които се провеждат върху
една и съща проба (мостра), не трябва да преви-
шават 0,5 mg/kg за съдържание на халофугинон
до 3 mg/kg.
7.3. Възстановяване
За подсилената чиста проба възстановява-
нето е минимум 80 %.
8. Резултати от съвместно изпитване
Резултатите от съвместно изпитване, при
което три проби са подложени на анализ от осем
лаборатории, са представени в таблицата.
Резултати
Празна А Проба B
Проба B
Проба C Проба C
при
(брашно) (брашно) (гранули) (гранули)
получа-
при
след
при
след
ване
получа-
два
получа-
два
ване
месеца
ване
месеца
Средна (1)
n.d.
2.80
2.42
2.89
2.45
SR
-
0,45
0.43
0.40
0.42
CVR
-
16
18
14
17
Възстано-
-
86
74
88
75
вяване
(1)—единици в mg/kg
n.d. - не е открито
SR - стандартно отклонение на повтoряемост
CVR - коефицент на вариация на повторяемостта
Възстановяване (%)
XLI. Метод за определяне на робенидин
1. Определяне на robenidine
1.3-bis[(4-chlorobenzylidene)amino] guanidine-
hydrochloride
1. Цели и обсег
Този метод се използва за определяне съ-
държанието на robenidine във фуражите, като
долната граница на определяне е 5 mg/kg.
2. Принцип
Пробата се екстрахира с помощта на кисел
метанол. Екстрактът се изсушава, след което
аликвотна част от него се подлага на изчиства-
не в колона с алуминиев окис. Robenidine се
елуира от колоната с метанол. След като се
концентрира, към него се добавя ново количес-
тво, за да се постигне подходящият за мобилна-
та фаза обем. Съдържанието на robenidine се
определя чрез обратнофазова течна хроматог-
рафия (HPLC) с много високи работни характе-
ристики на базата на утравиолетов детектор.
3. Реактиви
3.1. метанол;
3.2. кисел метанол—слагат се 4 ml солна
киселина (Р20с 1,18g/ml) в 500 ml градуирана
колба. Напълва се с метанол до определената
черта (3.1) и се разбърква. Разтворът се пригот-
вя непосредствено преди употреба;
3.3. ацетонитрил, HPLC степен;
3.4. молекулярно сито—тип 3А с 8 до12 мре-
жести отвора (1,6-2,5 mm отвори, кристален
алумино силикат, диаметър на порите 0,3 mm);
3.5 алуминиев окис—I степен на киселинна
реакция за колонна хроматография—100 g алу-
миниев окис се прехвърлят в подходящ съд и се
прибавят 2,0 ml вода. Запушва се и се разклаща
за приблизително 20 min. Така полученият раз-
твор се съхранява в добре запушен съд;
3.6. разтвор на калиев дихидрогенен фосфат,
с=0.025 mol/l—3,40 g калиев дихидрогенен фос-
фат се разтварят във вода (HPLC степен) в 1000
ml градуирана колба. Допълва се до определе-
ната черта и се разбърква;