Държавен вестник, бр. 53, 2020 г., стр. 7

БРОЙ  53	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
дължителен елемент от икономическата част 
на представения за одобряване бизнес план, 
поради което предложената с индивидуалните 
договори на потребителите цена не може да 
надвишава единната цена на В и К услугите 
за съответната територия, която е одобрена от 
КЕВР. При осъществяването на правомощията 
си по одобряване на предложената цена КЕВР 
задължително отчита социалната поносимост 
на В и К услугите – чл. 7, ал. 1, т. 1, чл. 13, 
ал. 1, т. 5 от ЗРВиКУ, чиято съдържателна 
част е посочена в § 1, ал. 1, т. 4 на допълни-
телните разпоредби от ЗРВиКУ. Такъв подход 
е приемлив от конституционноправна гледна 
точка, тъй като правото на свободна стопан-
ска инициатива няма абсолютен характер и 
не изключва засилено държавно регулиране и 
контрол над стопанската дейност, наложени 
по съображения за икономическа целесъоб­
разност, както и с оглед защитата на други 
конституционно защитавани ценности – в 
случая това е обезпечаване на достъпа до 
вода на потребителите. 
При определяне на цените контролът, осъ-
ществяван от КЕВР, е предпоставен от обек-
тивна необходимост и пределите му са ясно 
и безпротиворечиво очертани. Според закона 
цената на услугата се определя не пазарно, 
а от държавния регулаторен орган – КЕВР, 
чието решение подлежи на съдебен контрол. 
Следователно установеният от законодателя 
механизъм, който обхваща и оспорената разпо-
редба, изключва възможността потребителят 
да сключва договор при общи условия с нерав-
ноправни клаузи относно цената на услугата. 
В този смисъл е и чл. 3 от Директива 93/13/
ЕИО на Съвета от 5.04.1993 г. 
Освен принципите, заложени в ЗРВиКУ 
и ЗВ, правната уредба на В и К услугите е 
доразвита в множество подзаконови норматив-
ни актове, основният от които е НРЦВиКУ.  
В тях подробно е очертана нормативна рамка, 
която съдържа необходимите правни инстру-
менти да бъдат отчетени интересите и осо-
беностите в правното положение на всички 
субекти, участващи в правоотношенията по 
предоставяне и използване на В и К услуги. 
Законодателят изрично определя достъпа до 
вода за питейно-битови нужди като основна 
жизнена потребност (чл. 3, ал. 1 от ЗРВиКУ), 
като подчертава, че услугите, свързани с него-
вото обезпечаване, са дейности от обществен 
интерес (чл. 3, ал. 2 от ЗРВиКУ). Той предвиж-
да мерки за засилен контрол върху дейността 
на В и К дружествата, които ги предоставят, за 
да може всички потребители да имат достъп 
до вода, отговаряща на възприетите стандарти 
за качество. В този аспект въвеждането на 
единна цена за В и К услуга на обособената 
територия също се явява мярка, обезпечаваща 
достъпа до вода. Разпоредбите на чл. 14, ал. 2 
ЗРВиКУ и чл. 198л ЗВ са предвидени, за да 
защитават общия интерес на всички потре-
бители на съответната територия, а не само 
конкретния интерес на отделния потребител в 
дадено договорно правоотношение. Чрез тези 
разпоредби законодателят въвежда принципа 
на солидарност между потребителите на В и К 
услуги. В действащата Стратегия за развитие 
и управление на водоснабдяването и канали-
зацията в Република България 2014 г. – 2023 г. 
са изложени подробни съображения за необ-
ходимостта от въвеждане на този принцип в 
сферата на В и К услугите. Консолидацията 
във В и К сектора, въвеждането на принци-
па на солидарността чрез единната цена на  
В и К услуги за обособена територия, съче-
тани с подходящи икономически и социални 
политики, са предвидени в ЗВ и ЗРВиКУ като 
основните мерки за постигане на финансова 
устойчивост на В и К дружествата и осигурява-
нето на социално поносими за потребителите 
цени на В и К услугите.
Въпреки че солидарността в сектора на 
В и К услугите не е предвидена изрично в 
Конституцията като подход на регулиране на 
правоотношенията, въвеждането є е в съот-
ветствие с основополагащото конституционно 
положение за „социалната държава“. Неговата 
реализация е обвързана с необходимост от 
солидарност и взаимопомощ между членовете 
на обществото, за да се обезпечи социалната 
поносимост на цената на достъпа до водата. 
Принципът на солидарността многократно е 
утвърждаван в практиката на Конституцион-
ния съд и е сравнително най-пълно развит в 
сферата на социалното законодателство при 
реализирането на т.нар. „социални права“ 
на гражданите. В случая законодателното 
решение както от гледна точка на процеду-
рата на неговото приемане, така и на него-
вото съдържание, не влиза в противоречие 
с принципите и ценностите, гарантирани от 
Конституцията, и съдът няма правомощия да 
контролира преценката по целесъобразност на 
законодателя, като преразглежда конкретния 
икономически механизъм на формиране на 
цените на В и К услугите. 
Доводите в искането, че замяната на 
ди­фе­ренцирания подход – с оглед начина 
на добиване на водата при определяне на 
цените, с принципа на единна цена за обо-
собена територия води до избирателен, со-
циално неоправдан и небалансиран подход 
при ценообразуването на В и К услугите, 
в икономическите му измерения, са извън 
контрола за конституционност. Относими 
са към управленската концепция, отразена в 
Стратегията за развитие и управ­ление на во-
доснабдяването и канализацията в Република 
България 2014 г. – 2023 г., която визира наред 
с модернизация на отрасъла и социалната 
поносимост на цените на В и К услугите. 
В тази част Народното събрание е органът,