Държавен вестник, бр. 102, 2006 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  102
(3) Правата и задълженията на доброволци-
те се определят с този закон и със сключения от
всеки от тях договор за участие в доброволно
формирование.
(4) На всеки доброволец се определя персо-
нален идентификационен номер.
Чл. 41. Доброволни формирования за защи-
та при бедствия се създават от кмета на общи-
ната по решение на общинския съвет.
Чл. 42. (1) Кметът е длъжен да:
1. сключи договор с доброволеца;
2. осигури обучение от преподаватели, вклю-
чени в регистъра по чл. 47, ал. 1, т. 4, и екипи-
ровка на доброволеца;
3. застрахова доброволеца срещу злополука,
настъпила при или по повод изпълнение на
договорните му задължения;
4. осигури доброволеца за всички осигурени
социални рискове;
5. подаде в Министерството на държавната
политика при бедствия и аварии заявление за
вписване в регистъра по чл. 47, ал. 1, т. 1 на
доброволното формирование и за издаване на
удостоверение за неговия уникален код по чл. 47,
ал. 1, т. 2.
(2) Разходите по ал. 1 са за сметка на репуб-
ликанския бюджет като делегирана от държа-
вата дейност.
Чл. 43. (1) За времето на обучение или из-
пълнение на задачи за защита при бедствия
доброволецът се смята в неплатен отпуск за
изпълнение на граждански и обществени задъл-
жения, който му се признава за служебен или
трудов стаж.
(2) За времето на участие в мероприятията
по ал. 1 лицето получава възнаграждение за
сметка на републиканския бюджет при усло-
вия, по ред и в размери, определени от Минис-
терския съвет.
Чл. 44. Кметът е длъжен:
1. да уведоми работодателя или органа по
назначаването на доброволеца за участие в
мероприятията по чл. 43, ал. 1;
2. да издаде документ, удостоверяващ учас-
тието на доброволеца, не по-късно от три дни
след приключване на мероприятието;
3. при поискване да предостави на работода-
теля или на органа по назначаването учебната
програма и резултатите от обучението.
Чл. 45. Доброволецът не е длъжен да изпъл-
нява задълженията си в случаите, когато той
или членове на неговото домакинство са непос-
редствено засегнати от бедствия, като своевре-
менно уведоми кмета.
Чл. 46. Доброволецът, който не е в трудови
или служебни правоотношения към момента
на неговото повикване за обучение или изпъл-
нение на задачи за защита при бедствия, полу-
чава възнаграждение за сметка на републикан-
ския бюджет при условия, по ред и в размери,
определени от Министерския съвет.
Чл. 47. (1) Министърът на държавната по-
литика при бедствия и аварии:
1. води регистър на доброволните формиро-
вания;
2. определя уникален код на доброволните
формирования;
3. определя персонален идентификационен
номер на всеки доброволец;
4. води регистър на преподавателите за обу-
чение на доброволци.
(2) Редът за създаване, поддържане и водене
на регистрите по ал. 1, т. 1 и 4, както и за опре-
деляне на уникалния код по ал. 1, т. 2 и на пер-
соналния идентификационен номер  по  ал. 1,
т. 3, се определя с наредба на министъра на дър-
жавната политика при бедствия и аварии.
Г л а в а  п е т а
ОБЯВЯВАНЕ НА БЕДСТВЕНО
ПОЛОЖЕНИЕ
Чл. 48. Бедствено положение е режим, кой-
то се въвежда в зоната на бедствието от опреде-
лените в закона органи, свързан с прилагането
на мерки за определен период от време с цел
овладяване на бедствието и провеждане на спа-
сителни и неотложни аварийно-възстановител-
ни работи.
Чл. 49. (1) Кметът на общината обявява със
заповед бедствено положение за цялата или за
част от територията на общината.
(2) Копие от заповедта по ал. 1 се изпраща
незабавно на областния управител и на минис-
търа на държавната политика при бедствия и
аварии.
Чл. 50. (1) Областният управител обявява
със заповед бедствено положение за цялата или
за част от територията на областта:
1. при необходимост от въвеждане в дейст-
вие на областния план за защита при бедствия;
2. по мотивирано искане на кметове на об-
щини от областта.
(2) Копие от заповедта по ал. 1 се изпраща
незабавно на министъра на държавната поли-
тика при бедствия и аварии.
Чл. 51. (1) В заповедта по чл. 49, ал. 1 и  по
чл. 50, ал. 1 се посочват:
1. обстоятелствата, послужили като основа-
ние за обявяване на бедственото положение;
2. обосновка на необходимостта от обявява-
не на бедственото положение;
3. границите на територията, на която се
обявява бедственото положение;
4. мерките за овладяване на бедствието,
включително предприетите временни ограни-
чения върху правата на гражданите;
5. органите или длъжностните лица, отгова-
рящи за прилагането на предприетите мерки;
6. началото на въвеждане на бедственото
положение и срокът на неговото действие, но
не повече от 30 дни.
(2) При необходимост срокът на действие
може да бъде удължен след съгласуване със: