Държавен вестник, бр. 78, 2004 г., стр. 19

Б Р О Й  78
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  19
—ниско ниво на адаптация към изискванията на
професионалния живот, училище, както и в социалните
отношения;
—провеждане на дългосрочно лечение;
—хоспитализирането е подходящо за пациенти с
екстремно сложни психиатрични, соматични и психо-
социални фактори, които изискват координирани и
интегрирани интервенции; то предоставя: последова-
телна супервизия/наблюдение, уединение на пациента,
използване на физически ограничения и медикация.
3.9.2. Интервениране—процесът на кризисната ин-
тервенция включва: оценка, планиране и интервенции:
3.9.2.1. Оценка на случая (диагноза).
Равновесието на индивида може да се повлияе не-
благоприятно от следните фактори:
а) нереалистично възприемане на преципитиращо-
то събитие;
б) неадекватна ситуативна подкрепа, или
в) неадекватни механизми за справяне.
3.9.2.2. Планиране.
Планирането включва:
а) планиране на съдържателно ниво—поставяне на
реалистични цели и идентифицирането на адекватни
дейности, които да доведат до постигане на целите;
б) планиране на процесно ниво—включва индиви-
дуалните чувства и поведения на специалиста, които
ще определят ефективните интервенции.
3.9.2.3. Интервенции.
Кризисните интервенции имат няколко основни цели:
—предоставяне на външен контрол за подкрепа на
пациента;
—намаляване на тревожността и паниката, така че
вътрешните ресурси да се приведат в действие;
—връщане на пацинта към предишното или към
оптимално ниво на адаптация;
—осигуряване по-добър изход от кризата за пациента;
—ускоряване на процеса на преодоляване на трав-
мата;
—възстановявяне на здравите адаптивни защити.
Психотерапевтични интервенции. В острата фаза
терапевтът:
—дава подкрепа и окуражава естествените защити
на пациента;
—поддържа топла, конфиденциална, поддържаща
среда (т.е. позитивна терапевтична връзка, която пре-
доставя стабилен, траен и валиден източник на помощ);
—емпатично отговаря на чувствата на пациента;
—показва приемане на реакциите на пациента на
кризата;
—не провокира регрес и напрежение;
—не определя стриктни граници на времето и не
поддържа стриктно специфичния фокус.
След острата фаза терапевтът:
—работи с пациента за разпознаване на потенциал-
ните проблеми, като се оценяват стресовите жизнени
събития, които клиентът е преживял;
—конфронтира лицето с неговите неадаптивни за-
щитни механизми;
—провежда обучение в умения за справяне със стре-
сови събития като умения за решаване на проблеми,
взимане на решения, повишаване на себеоценката, при-
емане на медикация, умения за релаксация;
—помага на индивида да оценява адекватно жизне-
ните промени, свързани с възрастовите периоди, въз-
можни средови промени и професионални роли и др.;
—последователно конфронтира пациента с края на
терапията.
3.10. Програма за психологично консултиране.
3.10.1. Невропсихологична оценка.
Психологичната и невропсихологичната оценка
прилагат методи на експерименталната и клиничната
психология за оценка и анализ на когнитивните и пове-
денчески разстройства, които се развиват вследствие
на психичното разстройство или абнормно развитие на
мозъка. Психологичните и невропсихологични тестове
са стандартизирани техники и процедури за количест-
вена оценка.
Целта и показанията за оценка са:
а) идентифициране на когнитивния дефицит в мо-
мента на изследването;
б) разграничаване на депресия от деменция;
в) определяне характеристики на протичане на бо-
лестта;
г) оценка на ефекта от лечение.
3.10.1.1. Обща интелигентност и деменция. Оцен-
ката на общата интелигентност дава данни за ниво-
то на умствено развитие или преморбидното ниво
или за наличие на деменция при органично мозъчно
разстройство.
Методики: WAIS; RAVEN; MMSE.
3.10.1.2. Абстрактно мислене/разсъждения, решаване
на проблеми, формиране на понятия. Загуба на капаци-
тета за абстрактно мислене и съждения, намаление на
гъвкавостта при решаване на проблеми и при адапти-
ране към нови или променени ситуации.
Методики: установяване на последователност, об-
разуване на изкуствено понятие, логична последовател-
ност и хумор, WCST.
3.10.1.3. Памет, ориентация и заучаване. Наруше-
нието на различните типове памет е ярък поведенчески
дефицит при пациенти с органични мозъчни наруше-
ния и често е първият признак на мозъчна болест и на
възрастови промени.
Методики: Wechsler Memory Scale, Benton-Test, Digit
Span, тест на Лурия.
3.10.1.4. Внимание и концентрация. Капацитетът за
поддържане на максимално ниво на внимание и актив-
ност е нарушено при пациенти с органично мозъчно
нарушение и се изразява в колебания на концентраци-
ята и обработката на информация, трудности в пре-
включването, неустойчивост към странични въздейст-
вия, недостатъчна поведенческа и когнитивна гъвка-
вост (например при модифициране на подхода към проб-
лема при изменящи се изисквания на средата), неста-
билност на поведенческата изява.
Методики: коректурни проби, аритметични зада-
чи, Digit-Span Test, Symbol-Test, Trail Making-Test,
Stroop-Test.
3.10.1.5. Език. Относително леки нарушения при
използването на езика могат да бъдат признак на ор-
ганично мозъчно разстройство. Изводи се правят за
експресивната, моторна и рецептивна реч, навиците
за четене, писане и разбиране, плавност и богатство
на речта:
а) Специфика на процеса на оценка: целта и задачи-
те във всеки индивидуален случай се обсъждат в тера-
певтичния екип; целта на диагностичната работа е из-
работване на формулировка на случая, която включва
преценка на това:
—какво е нивото на когнитивните, личностови и
поведенчески особености и нивото на социално функ-
циониране на пациента;
—какви са потребностите на пациента от психоло-
гична и социална помощ и в какви психологични прог-
рами може да бъде включен;
—какви са потребностите от подпомагане на
семейството или близкото обкръжение и в какви прог-
рами за психологична работа могат да бъдат включени.
б) Продължителност: една сесия продължава 1—
1,5 ч.; цялото изследване може да продължи 2—3 сесии
в зависимост от целта и състоянието на пациента.
в) Информирано съгласие и обратна връзка: първа-
та стъпка на работата е изработване на информирано
съгласие на пациента; в кратко обсъждане с пациента
по достъпен и разбираем начин се излагат целта и зада-
чите на изследването и се съобщава кратка предвари-
телна информация за методите и условията на провеж-
дане на изследването; в определени моменти по време