Държавен вестник, бр. 3, 2000 г., стр. 32

С Т Р .  3 2
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й 3
При програми с определени вноски за осигу-
ряване на доходи на персонала след напускане,
когато лице от персонала е положило труд (има
трудов стаж), предприятието следва да признае
платимите вноски по програмата:
а) като задължение след приспадане на всич-
ки вече платени вноски; ако размерът на плате-
ните вноски превишава размера на дължимите
вноски за трудов стаж преди датата на счето-
водния баланс, предприятието следва да приз-
нае това превишение като актив (авансово из-
платен разход) дотолкова, че това авансово
изплащане ще доведе до намаление на бъдещи
плащания или до възстановяване на пари в брой;
б) като разход, включително когато съглас-
но друг НСС се изисква вноските да се включат
в отчетната стойност на даден актив.
При програми с определени доходи за осигу-
ряване на доходи на персонала след напускане,
когато лице от персонала е положило труд (има
трудов стаж), предприятието следва да признае:
а) начислените вноски като задължение, след
приспадане на всички вече платени вноски, и
като разход, включително когато съгласно друг
НСС се изисква вноските да се включат в стой-
ността на даден актив;
б) активите по програмата—като съучастия
или дългосрочни вземания;
в) разходите, свързани с програмата—като
текущи разходи.
16.1. Когато вноските по програма с опреде-
лени вноски за осигуряване на доходи на персо-
нала след напускане не са изискуеми в рамките
на 12 месеца след края на отчетния период, за
който лице от персонала е положило свързания
с тях труд, тези вноски се отчитат като дълго-
срочни задължения.
16.2. Предприятията осчетоводяват тълку-
вателните си задължения (като задължения и
като разход) за доходи на персонала, възникна-
ли вследствие на неформалните обичаи (прак-
тика), когато нямат друга алтернатива, освен
да изплатят доходите на персонала.
Д. Представяне на задължението за осигу-
ряване на определени доходи на персонала в
счетоводния баланс
17. Към датата на счетоводния баланс сума-
та на задължението за осигуряване на доходи
на персонала се определя от:
а) настоящата стойност на задължението за
изплащане на определени доходи към датата
на счетоводния баланс;
б) плюс всички статистически актюерски
печалби (намалени с всички статистически
актюерски загуби), които още не са признати;
в) минус:
—всички разходи за минал трудов стаж, ко-
ито още не са признати;
—справедливата стойност на активите по
програмата, от които задълженията ще бъдат
уредени директно.
17.1. Настоящата стойност на задължението
за изплащане на определени доходи се опреде-
ля от брутното задължение преди приспадане
на справедливата стойност на всички активи по
програмата.
17.2. Когато сумата на задължението за из-
плащане на определени доходи към датата на
счетоводния баланс е отрицателна величина
(актив), предприятието следва да го оцени към
по-малкото от:
а) сумата, определена съгласно т. 17;
б) нетния сбор на:
—всички непризнати статистически актю-
ерски загуби и разходи за минал трудов стаж;
—настоящата стойност на всички икономи-
чески изгоди (определена с коефициента за
дисконтиране), налични под формата на рефи-
нансиране на програмата, или намаления в
бъдещите вноски по програмата.
17.3. При оценяването на задължението за
изплащане на определени доходи предприяти-
ето следва да признае част от своите статисти-
чески актюерски печалби и загуби като приход
или разход, ако нетните натрупани непризнати
статистически актюерски печалби и загуби в
края на предходния отчетен период са преви-
шавали по-голямото от:
а) 10 на сто от настоящата стойност на задъл-
жението за изплащане на определени доходи (пре-
ди приспадане на активите по програмата);
б) 10 на сто от справедливата стойност на
който и да е актив по програмата към тази дата.
Тези ограничения (десетпроцентов коридор)
следва да бъдат изчислени и приложени поот-
делно за всяка програма с определени доходи.
17.4. Частта от статистическите актюерски
печалби и загуби, която следва да се признае за
всяка програма с определени доходи, е преви-
шението, определено съгласно т.17.3, разделе-
но на средноочаквания оставащ трудов стаж на
персонала, който участва в програмата.
17.5. Предприятието може да възприеме
метод на ускорено признаване на статистичес-
ките актюерски печалби и загуби, при положе-
ние че същият метод се използва както за пе-
чалбите, така и за загубите и се прилага после-
дователно за всички периоди.
18. При оценяването на задължението за раз-
ходи за минал трудов стаж във връзка с програма
с определени доходи предприятието следва да
признава стойността на миналия трудов стаж като
разход по линейния способ за среден срок.
18.1. Средният срок се установява, като се
има предвид стажът на персонала към датата
на увеличението на пенсията, от датата на въ-
веждането на програмата.
18.2. Когато задължението за изплащане на
определени доходи по програма с определени
доходи е установено след въвеждане или про-
мяна в програмата, предприятието следва да
признае веднага разхода по минал трудов стаж.