Държавен вестник, бр. 106, 2006 г., стр. 109

Б Р О Й  106
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  109
(2) Банката отразява в оценката на параметъра
LGD бъдещите усвоявания на суми, освен ако не
прилага третирането по чл. 113, ал. 3.
(3) За изкупени вземания на дребно банката
може да използва вътрешни и външни данни за
оценяване на параметъра LGD.
(4) Оценките за параметъра LGD се базират на
исторически период на наблюдение най-малко пет
години за поне един източник, независимо от вида
на източника на данни. Когато периодът на наб-
людение за някой източник на подходящи данни е
по-дълъг, банката  използва по-дългия период.
Банката може да претегли историческите данни,
ако удостовери пред БНБ, че по-скорошните дан-
ни са по-добър прогностичен фактор на нивата на
загуба от поне пет години.
Изисквания относно собствени оценки на
конверсионните коефициенти
Чл. 113. (1) Банката оценява размера на кон-
версионните коефициенти по категории или групи
сделки въз основа на усреднените реализирани
стойности по отделни категории или групи сдел-
ки, претегляйки ги с наблюдаваните неизпълне-
ния в използваните данни.
(2) Банката използва оценки за конверсионни-
те фактори, характерни за период на икономичес-
ки спад, ако те са по-консервативни от дългосроч-
ните усреднени стойности. При условие че рейтин-
говата система се очаква да дава относително пос-
тоянни във времето стойности на конверсионните
коефициенти по категории или групи, се правят
корекции на оценките за ограничаване на влияни-
ето на икономическия спад върху капитала.
(3) Оценките на банката за конверсионните
коефициенти отразяват потенциалния размер на
допълнително усвоените суми до и след възниква-
не на неизпълнението. Оценката следва да се ос-
новава на по-висока степен на  консерватизъм,
когато се очаква по-силна положителна корела-
ция между честотата на неизпълненията и вели-
чината на конверсионните коефициенти.
(4) При установяване на конверсионните кое-
фициенти банката отчита политиката и страте-
гията си по отношение наблюдението на клиент-
ските сметки и плащанията. Банката взема пред-
вид способността и намерението си да предотвра-
тява бъдещи усвоявания на суми при обстоятелс-
тва, близки до тези при неизпълнение, като нару-
шение на договорни ограничения или други тех-
нически събития.
(5) Банката разполага с подходящи системи и
процедури за ежедневно наблюдение на сумите по
сделките, относителния дял на усвоените суми по
ангажименти и промените в усвоените суми по
длъжници и категории.
(6) Когато банката използва различни оценки
за изчисляване на конверсионните коефициенти за
надзорни и за вътрешни цели, те се документират и
тяхната приемливост се удостоверява пред БНБ.
Продължителност на историческия период
при собствени оценки за конверсионните
коефициенти
Чл. 114. (1) Оценките за конверсионните кое-
фициенти при експозиции към централни прави-
телства, централни банки, институции и предпри-
ятия се основават на данни за поне пет години от
поне един източник. Данните се натрупват за вся-
ка следваща година след въвеждането на вътреш-
но-рейтинговия подход до достигане на период от
седем години за този източник. Когато периодът
на наблюдение за някой източник на данни е по-
дълъг, банката  използва по-дългия период.
(2) Оценките за конверсионните коефициенти
при експозиции на дребно се базират на истори-
чески период на наблюдение най-малко пет годи-
ни за поне един източник, независимо от вида на
източника на данни. Когато периодът на наблюде-
ние за някой източник на подходящи данни е по-
дълъг, банката  използва по-дългия период. Бан-
ката може да претегли историческите данни, ако
удостовери пред БНБ, че по-скорошните данни са
по-добър прогностичен фактор за бъдещите усво-
ени суми.
Минимални изисквания за оценка ефекта от
използването на гаранции
Чл. 115. (1) Банката следва да разполага с ясни
критерии за видовете гаранти, които признава при
изчисляване размера на рисково-претеглените
експозиции.
(2) За признатите гаранти банката прилага съ-
щите изисквания, като тези за длъжниците по
чл. 92—96.
(3) Гаранцията следва да е неотменяема от стра-
на на гаранта, валидна до удовлетворяване на за-
дължението, изготвена в писмена форма и правно
допустима в относимата юрисдикция, където са
активите, предмет на гаранцията. Банката следва
да удостовери, че критериите по ал. 1 достоверно
отразяват евентуалния риск от редуциране разме-
ра на защитата.
(4) Банката следва да разполага с ясни крите-
рии за промяна на рисковите категории, рейтинго-
вите групи, оценките на параметъра LGD и разме-
ра на рисково-претеглените експозиции, които
отразяват влиянието на наличните гаранции. Тези
критерии следва да отговарят на минималните
изисквания по чл. 92—96.
(5) Критериите следва да бъдат правдоподобни,
да вземат предвид способността и намерението на
гаранта да изпълни задължението си, вероятния
момент на плащането от гаранта, степента на вза-
имозависимост между способността на гаранта за
изпълнение на гаранцията със способността на
длъжника да изплати задължението си и остатъч-
ния риск от длъжника.
Минимални изисквания за оценка ефекта от
използването на кредитни деривати
Чл. 116. (1) Минималните изисквания по чл. 109
за гаранциите се прилагат и при използване на
кредитни деривати върху задължения на едно лице.
При несъответствие между базисното вземане и
референтното задължение по кредитен дериват или
задължение, използвано за определяне настъпва-
нето на кредитно събитие, се прилагат изисквани-
ята по чл. 150. Тези изисквания се прилагат и за
разпределяне на експозиции на дребно и изкупени
вземания по категории или групи.
(2) Критериите следва да отчитат консерватив-
но структурата на плащанията по кредитния дери-
ват и да оценяват нейното влияние върху размера
и моментите на възстановяване на суми и оста-
тъчния риск.