Държавен вестник, бр. 31, 2008 г., стр. 7

Б Р О Й  31
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
интрадермален туберкулинов тест, извършен
през предхождащите напускането на стадото на
произход 30 дни, съгласно посоченото в прило-
жение № 2, т. 32, буква “г”;
2. ако произхождат от държава членка или
част от нея, официално признати за свободни
от туберкулоза, или от държава членка или част
от нея, които имат официално одобрена от Ев-
ропейската комисия програма за надзор, извър-
шването на теста по т. 1 не е задължително;
3. когато се касае за некастрирани говеда,
по-възрастни от 12 месеца и идващи от офици-
ално признато за свободно от бруцелоза стадо,
те са показали резултат под 30 аглутинационни
международни единици (МЕ) бруцели на мили-
литър от аглутинационен тест (или която и да
е друга процедура за изследване, одобрена от
Постоянния ветеринарен комитет (ПВК), след
приемане на съответните протоколи), прове-
ден през 30-те дни, предхождащи напускането
на стадото на произход, съгласно посоченото в
приложение № 3, т. “А”;
4. тестът по т. 3 или всеки друг тест, одоб-
рен след приемане на съответните протоколи
по процедурата на ПВК, е задължителен за го-
ведата, които произхождат от държава членка
или част от нея, които са официално признати
за свободни от бруцелоза, или от държава член-
ка или част от нея, която има одобрена систе-
ма за надзор;
5. идват от официално свободен от ензоо-
тична левкоза по говедата животновъден обект
и ако са на възраст над 12 месеца, са изследвани
с отрицателен резултат за левкоза чрез индиви-
дуално изследване, извършено през 30-те дни,
предхождащи напускането на животновъдния
обект на произход, съгласно посоченото в при-
ложение № 4;
6. изследването по т. 5 не е задължително,
ако говедата произхождат от държава членка
или част от нея, официално признати за свобод-
ни от ензоотична левкоза, или от държава член-
ка или част от нея, която има одобрена програ-
ма за надзор;
7. в нито един момент между напускането на
стадото на произход и пристигането им в мяс-
тото на крайно местоназначение животните не
са били в контакт с говеда, които са с различен
здравен статус.
Чл. 9. Говеда, предназначени за клане, тряб-
ва в допълнение на изискванията по чл. 2, 3, 4,
5 и 6 да произхождат от стада, които са офици-
ално свободни от туберкулоза, официално сво-
бодни от ензоотична левкоза по говедата и в
случай на некастрирани говеда—от стада, кои-
то са официално свободни от бруцелоза.
Чл. 10. (1) Говедата и свинете, предназначе-
ни за клане, които при пристигането си в Репуб-
лика България директно са отведени в клани-
ца, се колят в съответствие с ветеринарно-здрав-
ните изисквания не по-късно от 72 часа от прис-
тигането им.
(2) Говедата и свинете, предназначени за кла-
не, които при пристигането си в Република Бъл-
гария с крайно местоназначение са отведени в
събирателен център, се изпращат директно в
кланица и се изколват не по-късно от 3 работни
дни от пристигането им в събирателния център.
(3) В периода между тяхното пристигане в
събирателния център и пристигането им в кла-
ницата говедата не трябва да влизат в контакт
с двукопитни животни, различни от онези, ко-
ито изпълняват условията по тази наредба.
Чл. 11. (1) Директорите на регионалните
ветеринарни служби (РВМС) в Република Бъл-
гария незабавно уведомяват генералния дирек-
тор на НВМС при поява на клинични признаци,
съмнителни за наличие на някоя от болестите
по приложение № 5.
(2) Всяка година до 31 май НВМС изпраща
в Европейската комисия подробна информация
за възникналите на нейна територия през пред-
ходната календарна година болести по прило-
жение № 5, и по приложение № 6, вкл. и подроб-
но описание на извършваните програми за мо-
ниторинг и ликвидиране на тези болести.
Чл. 12. (1) Националната ветеринарномеди-
цинска служба, ако изпълнява задължителна
национална програма за контрол на една от за-
разните болести, изброени в приложение № 5,
за цялата или част от територията є, може да
представи програмата на Европейската коми-
сия, посочвайки по-специално:
1. разпространението на болестта в страната;
2. причините за провеждане на програмата,
значимостта на болестта, направените разходи
за нея и вероятните ползи от нейното прилагане;
3. географския район, върху който тази прог-
рама ще се прилага;
4. категориите на статус, които ще се прила-
гат към животновъдни обекти, стандартите,
които трябва да се достигнат за всяка отделна
категория, и процедурите за изследване, които
ще се използват;
5. процедурите за мониторинг на изпълне-
нието на програмата и резултатите от които се
представят в Европейската комисия най-малко
един път годишно;
6. действията, които трябва да се предприе-
мат, ако по някаква причина съответният жи-
вотновъден обект или предприятие загуби своя
статус;
7. действията, които се предприемат, ако
резултатите от изследванията, извършени в
съответствие с изискванията на програмата, са
положителни.
(2) Представените от НВМС програми може
да се изменят или допълват от Европейската
комисия в зависимост от епизоотичната об-
становка.
Чл. 13. (1) Когато територията на страната
или част от нея е свободна от посочените в
приложение № 6 болести, НВМС представя в
Европейската комисия документация за: