Държавен вестник, бр. 66, 2024 г., стр. 85

БРОЙ  66	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  85   
сесия (Венеция, 6 – 7 октомври 2023 г.), като 
„стъпка в правилната посока“, която „след­
ва да бъде приветствана“. По мнението на 
пленума на ВКС измененията на Конститу­
цията в тази насока са логичен завършек на 
промените в структурата на ВСС от 2015 г., 
поставили началото на процеса по обособя­
ване на компетентностите между съдийската 
и прокурорската колегия. С оглед на това 
промените в чл. 129, 130 и 130а от Конститу­
цията укрепват независимостта на съдиите, 
осигуряват безпрепятствено възможност за 
реално самоуправление при зачитане на 
публичния интерес от независимо правосъ­
дие и изпълняват стандартите за независимо 
администриране на съдебната власт.
Включването на по-голям брой членове, 
избирани от съдии, и по-малък брой членове, 
избирани от Народното събрание в кадровия 
и административен орган само за съдиите, се 
отчита от касационните съдии като достиже­
ние, тъй като съответства на общите стан­
дарти, които гарантират правовата държава 
и независимото и справедливо правосъдие 
в държавите – членки на Съвета на Европа 
и Европейския съюз, и са формулирани в 
становищата, докладите, препоръките и дру­
ги документи на Венецианската комисия на 
Съвета на Европа, на Консултативния съвет 
на европейските съдии (КСЕС) към Съвета 
на Европа, Групата на държавите срещу 
корупцията (GRECO) на Съвета на Европа, 
на Европейската комисия по Механизма за 
сътрудничество и проверка (МСП) и на Ев­
ропейската комисия относно върховенството 
на закона. С оспорените изменения броят на 
съдиите, избрани от съдии, в състава на тех­
ния кадрови и административен орган става 8 
от 15 (т.е. 53% от неговия състав) – промяна, 
която не може да бъде оценена по друг начин, 
освен като гарантираща в по-пълна степен 
независимостта на съда.
В правомощията на Общото събрание на 
Висшия съдебен съвет и Висшия прокурорски 
съвет остават въпросите, които действително 
се нуждаят от координирано решаване от два­
та съвета (например бюджетът на съдебната 
власт, управлението на недвижимите имоти 
на съдебната власт, въпросите, свързани с 
обучението и повишаване на квалификацията, 
и др.), като отпада съществувалата споделе­
на компетентност на предишния пленум на 
ВСС при назначаването и освобождаването 
на председателите на ВКС и ВАС и други 
съществени въпроси за утвърждаването на 
независимостта на съда.
Тези промени в съдебната власт съот­
ветстват дори на приетите от мнозинството 
формални критерии, както са формулирани в 
Решение № 8 от 2005 г. по к.д. № 7 от 2005 г.: 
„Промени в Конституцията, концентрирани 
в рамките на съдебната власт [...], които са 
насочени към преструктуриране, оптимизи­
ране от съдържателна гледна точка и преци­
зиране на отделни функции на нейни органи, 
поставяне на акценти или уточняване на 
техни правомощия или наименования, както 
и взаимодействието им с институции на дру­
гите власти, не представляват промяна във 
формата на държавно управление и могат да 
бъдат извършени от Народно събрание, ако с 
тях не се нарушава балансът между властите 
и се съблюдават основните принципи, върху 
които е изграден действащият конституционен 
модел на държавата – правата на личността, 
народният суверенитет, политическият плу­
рализъм, правовата държава, върховенството 
на правото, разделението на властите и неза­
висимостта на съдебната власт.“
Проблемът с чрезмерното влияние на 
главния прокурор в съдебната система не се 
нуждае от представяне. Той е идентифици­
ран с Решението на ЕСПЧ от 5.11.2009 г. по 
делото Колеви срещу България, което уста­
нови нарушение на правото на независимо, 
обективно и ефективно разследване; и едва с 
оспорваните изменения на Конституцията се 
търси неговото ефективно разрешение.
Тезата, че обособяването на кадрови и 
административен орган само за прокурорите 
и следователите в лицето на Висшия проку­
рорски съвет в състав: главния прокурор, 
който е негов член по право, двама членове, 
избирани пряко от прокурорите, един член, 
избран пряко от следователите, и шестима 
членове, избрани от Народното събрание (т.е. 
40% от неговия състав), е промяна във фор­
мата на държавно управление и съответно е в 
правомощията на Велико Народно събрание, 
не отчита реалните факти. 
Чрезмерното влияние на главния прокурор 
в съдебната система беше официално конста­
тирано през 2009 г. при 25-членен състав на 
общия за всички в съдебната власт кадрови 
и административен орган, в който главният 
прокурор заедно със служебно зависимите 
от него прокурори и следователи бяха само 
шестима, т.е. само 24% от неговия състав. 
След промените от 2015 г. в 11-членната 
прокурорска колегия влиянието на главния 
прокурор се осъществяваше от него и слу­
жебно зависимите от него четирима проку­
рори и един следовател, или 6 от 11, т.е. 55% 
от нейния състав; а в пленума на ВСС – от 
него и петимата служебно зависими от него 
четирима прокурори и един следовател, или 
6 от 25, т.е. 24% от неговия състав. Съставът 
на новоназования Висш прокурорски съвет 
включва: главния прокурор, двама членове, 
избирани пряко от прокурорите, един член,