Държавен вестник, бр. 46, 2022 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  46
постъпилите по делото писмени становища и 
правни мнения, като съобрази тези от докумен­
тите, приложени към адм. дело № 12312/2020 г. 
по описа на ВАС, имащи значение за насто­
ящото производство, като проучи подготви­
телните документи и проведените обсъждания 
в Народното събрание при приемането на 
Закона за водите и неговите изменения и като 
отчита връзката на закона с правото на ЕС 
и в частност обстоятелството, че Законът за 
водите и Законът за изменение и допълнение 
на Закона за водите (ДВ, бр. 58 от 2015 г.) 
(ЗИДЗВ) са приети и с цел транспониране в 
националната правна система на директиви 
на ЕС в областта на околната среда, за да се 
произнесе, взе предвид следното:
І. Законът за водите и оспорената разпоредба
Законът за водите е приет през 1999 г. като 
рамков закон, който (според неговия чл. 1) 
урежда собствеността и управлението на водите 
на територията на Република България като 
общонационален неделим природен ресурс. В 
мотивите на вносителя на законопроекта 
(Министерския съвет), при обсъждането в 
постоянните комисии на Народното събрание 
и в техните доклади за парламентарните засе­
дания се подчертава стремеж за създаване на 
правна рамка за хармонизиране на българското 
законодателство с релевантната правна уредба 
на ЕС преди присъединяването на Република 
България. Изрично се прави диференциация 
на дейностите по водоползване и по ползване 
на водни обекти. 
Според ал. 1 на чл. 2 законът цели да осигури 
интегрирано управление на водите в интерес 
на обществото и за опазване на здравето на 
населението, както и да създаде условия в 
частност за осигуряване на достатъчно коли­
чество и добро качество на повърхностните и 
подземните води за устойчиво, балансирано 
и справедливо водоползване, намаляване на 
замърсяването на водите и опазване на повърх­
ностните води. Тези цели (според чл. 2, ал. 2) се 
постигат чрез: предотвратяване на влошаването 
и опазване и подобряване на състоянието на 
водните екосистеми; насърчаване на устойчи­
вото използване на водите; прилагане на мерки 
за опазване и подобряване на водната среда 
и др. При постигането на целите на закона 
(според чл. 2а) се следват няколко основни 
принципа, сред които: признаване на водите 
като жизненоважен ресурс и общо наследство, 
което се опазва и защитава; определяне на 
речните басейни като основна единица за 
интегрирано управление на водите; прилагане 
на икономически регулатори за постигане на 
устойчиво използване на водите и опазване­
то им; предотвратяване или намаляване на 
замърсяването на водите при източника на 
замърсяване; замърсителят плаща разходите 
за мерките за предотвратяване, ограничаване 
и намаляване на замърсяването, както и за 
възстановяване на вредите; възмездност на 
водните услуги и възстановяване на разходите 
за водни услуги, включително на разходите за 
ресурса и опазване на околната среда.
В чл. 44, ал. 1 законът въвежда общ раз­
решителен режим (подробно уреден в глава 
четвърта), приложим във всички случаи, 
освен за предвидените изключения и в част­
ност за водовземане от повърхностни или 
от подземни води (чл. 46, ал. 1, т. 1, буква 
„ж“) и за изземване на наносни отложения 
от повърхностни водни обекти (чл. 46, ал. 1, 
т. 4). За водовземане и ползване на водните 
обекти с цел стопанска дейност чл. 8, ал. 2 ЗВ 
определя да се заплаща такса за използването 
на природния ресурс (за разлика от общото 
водовземане и ползване на водните обекти и 
водовземането за задоволяване на собствени 
потребности, което според ал. 1 на чл. 8 е 
безвъзмездно) като гаранция за създаване на 
еднакви правни условия за стопанска дейност 
на всички граждани и юридически лица, което 
(според ал. 3 на чл. 8) не освобождава лицата, 
осъществяващи тези дейности, от задължението 
да опазват околната среда. 
Особено значение в закона има екологич­
ният аспект, като на опазването на водите е 
отделено специално внимание (самостоятел­
ната глава осма), а разпоредбата на чл. 116, 
ал. 1 предписва всички води и водни обекти 
да се опазват от изтощаване, замърсяване и 
увреждане с цел поддържане на необходимото 
количество и качество на водите и здравословна 
околна среда, съхраняване на екосистемите, 
запазване на ландшафта и предотвратяване на 
стопански щети. Управлението на водите (пред­
мет на глава десета) е подчинено на изрично 
предвидени цели за опазване на околната среда 
(раздел ІІІ), а самостоятелен раздел (раздел V) 
е посветен на програмите от мерки за опазване 
и възстановяване на водите. 
Икономическото регулиране се основава 
(съгласно чл. 49, ал. 1) на принципа на възста­
новяване на разходите за водните услуги, вклю­
чително на тези за околната среда и за ресурса, 
и на принципа „замърсителят плаща“. В тази 
концептуална рамка предвидените в чл. 194 
такси са част от икономическото регулиране 
на дейностите по управление на водите, осно­
ваващо се на основните положения в чл. 192, 
ал. 1 от закона и на Директива 2000/60/ЕО, 
установяваща рамката за действията на ЕС в 
областта на политиката за водите. Разпоредбата 
на чл. 194 регламентира различни дейности по 
използване на водите, подлежащи на заплаща­
не на такси, и начина на определяне на тези 
такси. В частност таксите за „водовземане от 
повърхностни води“ са уредени в чл. 194, ал. 1, 
т. 1, буква „а“, а таксите за „ползване на воден 
обект за изземване на наносни отложения от 
река Дунав и водохранилищата“ – в чл. 194, 
ал. 1, т. 2, буква „а“ ЗВ.