Държавен вестник, бр. 95, 2011 г., стр. 15

БРОЙ  95	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  15  
(създадена с § 22, т. 2 от Закона за изменение 
и допълнение на Закона за дипломатическата 
служба); чл. 33, ал. 2 (изменена с § 24 от За­
кона за изменение и допълнение на Закона за 
дипломатическата служба) и § 52 от Закона 
за изменение и допълнение на Закона за ди­
пломатическата служба (ДВ, бр. 69 от 2011 г.).
Оставя без уважение искането в останалата 
му част, включително и искането за обявяване 
на целия Закон за изменение и допълнение 
на Закона за дипломатическата служба за 
противоконституционен. 
Съдиите Владислав Славов, Благовест 
Пунев и Румен Ненков са подписали с осо­
бено мнение по абзац 2 от диспозитива на 
решението.
Председател: Евгени Танчев
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
по конституционно дело № 8 от 2011 г.
на конституционните съдии Владислав Сла­
вов, Благовест Пунев и Румен Ненков
Изразяваме несъгласие с решението на 
мнозинството конституционни съдии за ус­
тановяване на противоконституционност и 
несъответствие с международните договори, 
по които България е страна, на разпоредбите 
на чл. 27, ал. 4 от Закона за дипломатическата 
служба (ЗДС), създадена с § 19, т. 2 от Закона 
за изменение и допълнение на Закона за ди­
пломатическата служба (ЗИДЗДС), обн., ДВ, 
бр. 69 от 2011 г., чл. 31, ал. 3, създадена с § 22 
ЗИДЗДС, чл. 33, ал. 2, изменена с § 24 ЗИДЗДС 
и § 52 ЗИДЗДС по следните съображения:
1. Оспорените текстове въвеждат забрана 
за назначаване и преустановяване на заема­
нето на публични ръководни длъжности в 
дипломатическата служба като посланици, 
генерални консули, заместник-ръководители 
на дипломатически мисии, както и ръководни 
длъжности в Министерството на външните 
работи (МВнР) по отношение на лицата, 
за които има данни за принадлежност към 
службите на Държавна сигурност (ДС) и Раз­
узнавателните служби на Българската народна 
армия (РСБНА). В постановеното решение 
противоконституционността на посочените 
разпоредби се аргументира с противоречието 
им с принципите на правовата държава – чл. 4, 
ал. 1 от Конституцията, и равенството на 
гражданите пред закона – чл. 6, ал. 2 от Кон­
ституцията, тъй като с оглед на лустрационния 
им характер представляват дискриминация, 
въведена със закон. Според мнозинството 
съдии този техен характер се определя от 
обстоятелството, че забраняват заемането на 
определени държавни длъжности (в случая в 
системата на МВнР) на определена категория 
лица, заемали определено обществено поло­
жение в миналото, като така по недопустим 
начин се въвежда колективна отговорност за 
цялата категория лица, без да се преценява 
конкретната дейност на всяко от тях, което 
накърнява достойнството и правата на лич­
ността. 
Оспорените лустрационни разпоредби 
имат своето юридическо основание в Закона 
за достъп и разкриване на документите и за 
обявяване на принадлежност на български 
граждани към Държавна сигурност и разуз­
навателните служби на Българската народна 
армия от 2006 г. (ЗДРД…), който се прилага и 
по отношение на дипломатите на ръководни 
длъжности, чиято принадлежност към ре­
пресивните структури на тоталитарния режим 
подлежи на обявяване – чл. 3, ал. 1, т. 23 от 
закона. Този закон е действащ и не е обявен 
за противоконституционен. Осветляването 
на щатните и нещатните сътрудници на тези 
структури отговаря на критериите за създаване 
на лустрационни закони, тъй като се касае не 
до произволна, а до правно регламентирана 
процедура за проверка за сътрудничество и 
принадлежност на лица към бившите секретни 
служби – определен е кръгът на заеманите от 
тези лица публични длъжности (в случая от 
системата на МВнР), установено е в какво 
се изразява като длъжностна характеристика 
това сътрудничество, предвижда се независима 
комисия като специализиран орган, който да 
обяви принадлежността към секретните служ­
би, както и съдебен контрол върху нейните 
действия. По този начин, от една страна, се 
гарантира правото на защита на заинтересова­
ния гражданин и истинността на документите 
за принадлежност, а, от друга, се предотвра­
тява възможността лицата, заемащи значими 
публични длъжности, да бъдат поставяни в 
зависимост чрез неправомерно и избирателно 
използване на тази информация от страна на 
лицата, които имат достъп до нея.
Посоченият закон не е приет само с оглед 
осигуряване на достъп на обществото до данни 
за миналото на лицата, които заемат публични 
длъжности, но и с оглед на това да се направи 
информирана преценка за допустимостта да 
продължат да заемат или да бъдат назнача­
вани на такива длъжности. Това се отнася в 
най-голяма степен за длъжности в държавния 
апарат, които не са изборни, поради което за 
тях не може да се поставя въпросът за зачитане 
на народния суверенитет, който по принцип 
не може да се поставя под предварителни 
ограничения извън информираността на из­
биращия за миналото на избирания.
В разглежданата хипотеза ЗДРД…, давайки 
отрицателна морално-политическа оценка 
на миналото на определена категория лица, 
предоставя възможност с индивидуално ре­
шение във всеки отделен случай или по общ 
начин – чрез неперсонифициран нормативен 
акт, да се решават въпросите, свързани с на­