Държавен вестник, бр. 50, 2024 г., стр. 73

БРОЙ  50	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  73   
(ЦУР). Националната програма за развитие 
България 203015, приета с Протокол № 67 на 
Министерския съвет от 2 декември 2020 г., 
е стратегическа рамка от най-висок ранг 
в йерархията на националните програмни 
документи. Документът се основава на Ви­
зията, целите и приоритетите на Национал­
ната програма за развитие България 203016, 
одобрена с Решение № 33 на Министерския 
съвет от 20 януари 2020 г. Определени са три 
стратегически цели – ускорено икономическо 
развитие, демографски подем и намаляване 
на неравенствата. Изпълнението им е пред­
видено чрез целенасочени политики и интер­
венции, групирани в пет взаимносвързани и 
интегрирани оси на развитие и 13 определени 
национални приоритета. Националната прог­
рама за развитие България 2030 се състои 
от подробни стратегии за приоритетите, ин­
дикативна финансова рамка, предварителна 
оценка на въздействието, както и механизъм 
за наблюдение на изпълнението. Приоритет 
12 „Здравеопазване и спорт“ е посветен на 
подобряване на здравните характеристики 
на населението и подобряване на човешкия 
капитал на страната. Политическият фокус 
е насочен към осигуряване на равен достъп 
до качествени здравни услуги за всички. 
Постигането на целите ще изиграе ключова 
роля за постигането на цел 3 „Осигуряване на 
здравословен живот и насърчаване на благо­
състоянието за всички във всички възрасти“ 
от Целите за устойчиво развитие на ООН.
Правителството е предприело стъпки за 
мобилизиране на многосекторни или общо­
правителствени действия в областта на здра­
веопазването и Министерството на здравео­
пазването (МЗ) е финализирало Националната 
здравна стратегия до 2030 г.17, както и редица 
конкретни стратегически програми за реформи 
в здравния сектор, като например Национал­
ната стратегия за психично здраве на граж­
даните на Република България 2021 – 2030 г. 
и Националната стратегия за детско и юно­
шеско здраве и педиатрична грижа 203018. МЗ 
взаимодейства с всички министерства при 
разработването и изпълнението на стратегии 
и програми. Съществуват постоянни органи 
за сътрудничество, като национални съвети, 
междуведомствени съвети, консултативни 
съвети, експертни групи и работни групи.
Основните междуправителствени партньо­
ри, които подкрепят развитието на здравната 
система, освен СЗО, са Европейската комисия 
15 https://www.minfin.bg/upload/46720/National%
2BDevelopment%2BProgramme%2BBULGARIA%
2B2030.pdf
16 https://www.minfin.bg/upload/43546/Bulgaria+2030_
EN.pdf
17 https://www.bta.bg/en/news/bulgaria/530602-
national-health-strategy-until-2030 -focused-on-
prevention-diagnosis-and-compreh
18 https://www.mh.government.bg/bg/politiki/strategii-
i-kontseptsii/strategii/nacionalna-strategiya-za-detsko-i-
yunoshesko-zdrave-i-pediatrich/
(ЕК), Световната банка (СБ), Европейската 
инвестиционна банка (ЕИБ) и Детският 
фонд на ООН (УНИЦЕФ). Други агенции на 
ООН с постоянно присъствие в България са 
Международната организация по миграция 
(МОМ), Международният валутен фонд (МВФ) 
и Върховният комисариат на ООН за бежан­
ците (ВКБООН). Движението на Червения 
кръст е много активно в България чрез добре 
развито национално дружество на Червения 
кръст, което управлява широко портфолио от 
здравни услуги, включително първа помощ и 
планинско спасяване. Гражданското общество 
в България е много активно и ангажирано, а 
широка мрежа от асоциации и неправител­
ствени организации присъства и е ангажирана 
със здравни програми и активни програми за 
застъпничество по здравни теми. 
1.2. Стратегически приоритети и ключови 
интервенции 
Към реализиране на националните цели 
за здраве и развитие в България СЗО може 
да подкрепи конкретни дейности, които биха 
могли да допринесат за трансформиране на 
психично-здравните услуги и финансирането 
на здравеопазването. 
А. Насърчаване на универсалното здравно 
покритие през целия живот
i) Разширяване на амбулаторните грижи и 
услугите за първично здравеопазване
Процентът на хоспитализациите в Бълга­
рия е висок и отчасти се дължи на слабото 
развитие и недостатъчно финансиране както 
на превантивните здравни услуги, така и на 
първичната медицинска помощ. През 2021 г. 
броят на изписаните от болница възлиза на 
26 295 на 100 000 души население – повече от 
средната стойност за ЕС19. Полагат се усилия 
за развитие на амбулаторните услуги и за ук­
репване на нивото на първичната медицинска 
помощ, а голямо политическо и финансово 
внимание се отделя на развитието на мрежата 
от общопрактикуващи лекари, които ефек­
тивно регулират насочването към услугите за 
специализирана медицинска помощ. 
СЗО ще подкрепи със стратегическа и тех­
ническа помощ тези стратегически усилия за 
оптимизиране на структурата на грижите и за 
документиране и подобряване на клиничните 
резултати от реформите. 
ii) Имунизация
Имунизационното покритие е над 90 % 
при всички задължителни имунизации от 
националния имунизационен календар (вак­
сина БЦЖ срещу туберкулоза – 96 %, ваксина 
срещу дифтерия – тетанус – коклюш трета 
доза – обхват 91 %, ваксина срещу вирусен 
хепатит тип Б трета доза – 91 %, ваксина 
срещу Хемофилус инфлуенце тип Б трета 
доза – 91 %, ваксина срещу полиомиелит трета 
доза – 91 %, ваксина срещу морбили, паротит, 
рубеола – първа доза на 13 мес. – 91 %)20. 
19 https://immunizationdata.who.int/pages/profiles/
bgr.html
20 https://immunizationdata.who.int/pages/profiles/
bgr.html