Държавен вестник, бр. 28, 2014 г., стр. 19

БРОЙ  28	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  19  
НАРЕДБА № 5
от 21 март 2014 г.
за условията и реда за упражняване правата 
на пациентите при трансгранично здравно 
обслужване
Раздел І
Общи положения
Чл. 1. С тази наредба се уреждат условията 
и редът за упражняване правата на пациенти­
те при трансгранично здравно обслужване в 
друга държава – членка на Европейския съюз, 
като се определят:
1. условията и редът за възстановяване 
на разходите за трансгранично здравно об­
служване;
2. здравните услуги, лекарствените про­
дукти и медицинските изделия, подлежащи 
на предварително разрешение, за да бъдат 
възстановени разходите, заплатени за тях при 
трансгранично здравно обслужване;
3. условията и редът за даване на предва­
рително разрешение по т. 2 и за последващо 
възстановяване на разходите;
4. редът за предоставяне на здравни услуги 
на осигурени в други държави членки лица, 
упражняващи правото си на трансгранично 
здравно обслужване в Република България;
5. редът за предоставяне на информация, 
свързана с трансграничното здравно обслуж­
ване от националната точка за контакт.
Чл. 2. (1) Трансграничното здравно обслуж­
ване е здравно обслужване, предоставено или 
предписано в държава членка, различна от 
държавата членка по осигуряване.
(2) Здравното обслужване по ал. 1 може да 
бъде предоставено или предписано от всяко 
лечебно заведение независимо от неговата 
собственост, организация или финансиране.
Чл. 3. (1) Право на трансгранично здравно 
обслужване имат всички здравноосигурени 
в Националната здравноосигурителна каса 
(НЗОК) лица по отношение на здравните ус­
луги по чл. 45, ал. 1 от Закона за здравното 
осигуряване.
(2) По отношение на здравните услуги, 
заплащани от бюджета на Министерството 
на здравеопазването, право на трансгранично 
здравно обслужване имат всички български 
граждани и лица по чл. 83, ал. 1 и 3 от Закона 
за здравето.
Чл. 4. (1) Правото на трансгранично здравно 
обслужване не включва:
1. предоставянето на органи с цел транс­
плантация и достъпа до такива органи;
2. дългосрочните грижи за пациенти с хро­
нични физически или психически увреждания, 
които включват услуги, чиято цел е оказване 
на подкрепа и съдействие при извършването 
на рутинни, ежедневни задачи за продължи­
телен период от време;
3. дейностите по национални и общински 
имунизационни програми;
4. случаите, в които се прилагат механиз-
мите/правилата за координация на систе­
мите за социална сигурност или действащи 
двустранни спогодби за социална сигурност с 
други държави членки, включващи в обхвата 
си здравно осигуряване;
5. продажбата на лекарствени продукти и 
медицински изделия по интернет.
(2) Правото на трансгранично здравно 
обслужване не включва и здравните услуги, 
които се заплащат по реда на Наредба № 12 
от 2011 г. за условията и реда за заплащане на 
лечение на български граждани в чужбина по 
чл. 82, ал. 1, т. 8 от Закона за здравето (ДВ, 
бр. 1 от 2012 г.) и от Център „Фонд за лечение 
на деца“ по реда на Правилника за дейността 
и организацията на работа на Център „Фонд 
за лечение на деца“ (ДВ, бр. 37 от 2010 г.), 
с изключение на медицинските изделия по 
чл. 33, т. 3.
Чл. 5. (1) При упражняване правото си на 
трансгранично здравно обслужване лицата 
по чл. 3 заплащат на лечебното заведение в 
държавата членка по местолечение стойността 
на предоставеното им здравно обслужване.
(2) Лицата по ал. 1 имат право да им бъдат 
възстановени разходите за предоставеното 
им здравно обслужване в държавата членка 
по местолечение до размера на разходите, 
които НЗОК или Министерството на здраве­
опазването заплащат за съответното здравно 
обслужване, ако е извършено на територията 
на Република България.
(3) В случай че стойността на предоставено­
то в друга държава членка здравно обслужване 
е по-ниска от стойността, която НЗОК или 
Министерството на здравеопазването запла­
щат за съответното здравно обслужване, ако 
е извършено на територията на Република 
България, на лицата по ал. 1 се възстановяват 
действително направените разходи. 
(4) Не се възстановяват разходи за:
1. здравни услуги, които не са в обхвата 
по чл. 3 или са изключени от правото на 
трансгранично здравно обслужване с чл. 4;
2. лекарствени продукти, които не са вклю­
чени в Позитивния лекарствен списък (ПЛС) 
по чл. 262, ал. 1 от Закона за лекарствените 
продукти в хуманната медицина (ЗЛПХМ);
3. медицински изделия, които не са вклю­
чени в списъка на медицинските изделия 
по чл. 30а, ал. 1 от Закона за медицинските 
изделия и не са определени от надзорния съ­
вет на НЗОК съгласно чл. 56, ал. 2 от Закона 
за здравното осигуряване, с изключение на 
медицинските изделия, които се заплащат от 
Център „Фонд за лечение на деца“;
4. диетични храни за специални медицински 
цели, които не са определени от надзорния 
съвет на НЗОК съгласно чл. 56, ал. 2 от За­
кона за здравното осигуряване.
Чл. 6. (1) Лице, което е получило здравно 
обслужване в друга държава членка, след за­