Държавен вестник, бр. 13, 2012 г., стр. 76

СТР.  76	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  13
(2) Изчислителното съпротивление на 
натиск на армировката в стоманобетонни 
конструкции е не по-голямо от 450 MPa.
Чл. 28. (1) Относителните междуетажни 
еластични премествания в строежите, опреде-
лени от изчислителното сеизмично въздейст-
вие в съответствие с чл. 20, се ограничават с 
оглед удовлетворяване изискванията на чл. 4, 
т. 2 за недопускане на повреди и свързаните 
с това ограничения на експлоатацията им.
(2) За сгради с класове на значимост IV, 
ІІІ и ІІ, с изключение на сградите по ал. 3 
и 5, максималните стойности на относител-
ните междуетажни еластични премествания 
се нормират от изискването за ограничаване 
на повредите на неконструктивните елементи 
(архитектурни, машинни или електрически, 
приети като неносещи при сеизмичното про-
ектиране). В зависимост от вида на вложените 
материали в неконструктивните елементи 
и начина на свързването им към основната 
носеща конструкция се допускат следните 
стойности:
1. за сгради с неконструктивни елементи 
от крехки материали, свързани към конструк-
цията – h.R/100;
2. за сгради с дуктилни неконструктивни 
елементи – h.R/70;
3. за сгради с неконструктивни елементи, 
свързани към конструкцията така, че да не 
възпрепятстват деформациите є или несъдър-
жащи неконструктивни елементи – h.R/50, 
където h е височината на етажа, а R – кое-
фициентът на реагиране;
4. при всички случаи за сградите по т. 1 – 3 
относителните междуетажни еластични пре-
мествания не трябва да надвишават – h/200.
(3) За едноетажни и двуетажни производ-
ствени сгради от клас на значимост ІІІ и ІІ 
относителните междуетажни еластични пре-
мествания не трябва да надвишават – 1/200 h.
(4) За сгради от клас на значимост І отно-
сителните междуетажни еластични премест-
вания не се нормират.
(5) За строежи, свързани със защитата 
на населението или съдържащи чуствително 
или потенциално опасно технологично обо-
рудване, за които разходите за отстраняване 
на повредите и свързаните с тях ограничения 
за експлоатацията им са непропорционално 
високи в сравнение със стойността на строи-
телната им конструкция или повредите нару-
шават жизнено важни системи при сеизмично 
събитие, ограничаването на междуетажните 
премествания се нормират от специални 
нормативни актове, като максималните им 
стойности не трябва да надвишават – h/400.
Чл. 29. (1) При сгради допълнителните 
усилия от вертикалните товари вследствие 
преместванията на вертикалните носещи 
елементи (Р-делта ефект) не се отчитат, ако 
за всяко етажно ниво е спазено условието:
R
h
F
Q
.
.
.∆
=
Θ
 
≤ 0,10
	
(11),
където:
Θ е коефициентът на деформативност;
Q – общият вертикален товар над разглеж-
даното етажно ниво;
∆ – относителното хоризонтално премест-
ване, определено като разлика в еластичните 
премествания на две съседни етажни нива; 
еластичните премествания се определят от 
изчислителното сеизмично въздействие в 
съответствие с чл. 20;
F – напречната сила в разглежданото етаж-
но ниво;
h – височината на етажа под разглежда-
ното ниво;
R – коефициентът на реагиране по табл. 3.
(2) При стойности на Θ в границите 0,10 < 
Θ ≤ 0,20 се отчитат допълнителните усилия 
от Р-делта ефекта. В този случай сумарните 
усилия, включващи и влиянието на Р-делта 
ефекта, се определят, като сеизмичните сили 
по формула (2) се умножат с коефициента 1/
(1 – Θ) за всяко етажно ниво. С увеличените 
сеизмични сили се определят напречните 
сили и огъващите моменти.
(3) При Θ> 0,20 коравината на конструкция-
та на строежа се увеличава или конструкцията 
се изследва с по-точни методи.
Чл. 30. (1) Конструкциите на сградите и 
съоръженията се разделят със земетръсни 
фуги на динамично независими части (учас-
тъци), когато:
1. строежите имат сложна форма в план, 
водеща до неблагоприятно сеизмично реа-
гиране;
2. в строежите има съчетание на различни 
конструктивни схеми и/или системи;
3. сградите със скелетни конструкции  имат 
разлика в нивата на подовите конструкции 
на съседни участъци;
4. конструкциите на строежите имат раз-
лика във височина на съседни участъци;
5. конструкциите на строежите имат раз-
лика в нивото на фундиране;
6. дълги в план строежи с дължина, по-
голяма от гранично допустимите максимални 
разстояния между температурно-съсъхвател-
ните фуги при бетонните и стоманобетонните 
конструкции или между температурно-дефор-
мационните фуги при стоманените конструк-
ции по чл. 32.
(2) Допуска се конструкциите на строежите 
по ал. 1, т. 3 и 4 да не се разделят със земе-
тръсни фуги, когато изчисленията се провеж-
дат с пространствени динамични модели и 
се разработват необходимите конструктивни 
решения за поемане на завишените стойности 
на усилията в съответните зони. Стойностите 
на усилията в елементите в зоната с разлика 
в нивата на подовите конструкции по ал. 1,