Държавен вестник, бр. 15, 2010 г., стр. 11

БРОЙ  15	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  11  
Основания, при които може да се откаже при­
знаване и изпълнение
Чл. 19. (1) Съдът може да откаже да при­
знае и да допусне изпълнение на решение за 
конфискация или отнемане, ако установи, че:
1. удостоверението не е представено, е не­
пълно или очевидно не отговаря на решението;
2. срещу осъденото лице за същото деяние 
в Република България или в друга държава, 
различна от издаващата или изпълняващата, е 
постановено и приведено в изпълнение решение 
за конфискация или отнемане;
3. изпълнението на решението е с изтекла 
давност по българското законодателство и 
решението се отнася за деяние, подсъдно на 
български съд;
4. налице е имунитет или привилегия по 
българското законодателство, които правят 
изпълнението на решението недопустимо;
5. решението се отнася за деяния, които:
а) по българското законодателство се считат 
за извършени изцяло или отчасти на терито­
рията на Република България, или
б) са били извършени извън територията 
на издаващата държава и българското зако­
нодателство не позволява предприемане на 
наказателно производство по отношение на 
такива деяния; 
6. съгласно удостоверението засегнатото 
лице не се е явило лично и не е било предста­
влявано от защитник в производството, довело 
до решението, освен ако в удостоверението е 
посочено, че лицето е било уведомено лично 
или чрез негов представител за производството 
в съответствие със законодателството на из­
даващата държава, или че лицето не оспорва 
решението; 
7. правата на всяка заинтересована страна, 
включително трето добросъвестно лице, по 
българското законодателство не позволяват 
изпълнение на решението, включително когато 
това е последица от обжалване по чл. 20;
8. при условията на чл. 14, ал. 1 решението 
за конфискация или отнемане е свързано с 
деяния, които не съставляват престъпление, 
което позволява конфискация или отнемане 
по българското законодателство;
9. решението за конфискация или отнемане 
е било издадено при обстоятелства, при които 
конфискацията или отнемането на имущество 
е била постановена по силата на разширени 
правомощия за конфискация по законодател­
ството на издаващата държава.
(2) Ако решението за конфискация или 
отнемане се отнася за имущество по смисъла 
на чл. 2, ал. 2, т. 3, но попада извън обхвата 
на разширените правомощия за конфискация 
или отнемане в съответствие с правото на Ев­
ропейския съюз във връзка с конфискация на 
облаги, средства и имущество от престъпления, 
съдът изпълнява решението, доколкото това е 
предвидено за подобни случаи по българското 
законодателство.
Производство пред въззивния съд
Чл. 20. (1) Всяка заинтересована страна, 
включително трето добросъвестно лице, може 
да обжалва акта на окръжния съд за признаване 
на решението за конфискация или отнемане 
пред съответния апелативен съд в 7-дневен срок 
от узнаването за постановяването му. Обжал­
ването не спира изпълнението на решението.
(2) Въззивният съд разглежда делото в откри­
то съдебно заседание с участието на прокурор, 
засегнатото лице и неговия защитник и допус­
натото до участие трето добросъвестно лице.
(3) Решението на апелативния съд е окон­
чателно.
(4) Решението за конфискация или отнемане 
и основанията за неговото издаване подлежат 
на отмяна само от съд на издаващата държава в 
съответствие с националното є законодателство. 
Отлагане на изпълнението
Чл. 21. (1) Съдът може да отложи изпъл­
нението на решение за конфискация или от­
немане, когато:
1. при изпълнението на решение за конфис­
кация или отнемане на парична сума същест­
вува риск общата стойност да превиши сумата, 
посочена в решението, поради едновременно 
изпълнение в повече от една държава – членка 
на Европейския съюз  –  по искане на Наци­
оналната агенция за приходите;
2. изпълнението на решението може да на­
вреди на висящо наказателно производство – за 
определен от съда разумен срок;
3. се нуждае от превод решението за кон­
фискация или отнемане или на части от 
него – за времето, необходимо за извършване 
на превода, или
4. имуществото вече е предмет на производ­
ство за конфискация или отнемане в Република 
България – по искане на Националната агенция 
за приходите.
(2) За времето на отлагането съдът пред­
приема всички обезпечителни и други мерки, 
които се предприемат в такива случаи според 
българското законодателство, с цел предотвра­
тяване загубата на имуществото.
(3) Веднага след отпадане на основанията 
за отлагане съдът предприема необходимите 
мерки за изпълнение на решението за кон­
фискация или отнемане и уведомява за това 
компетентния орган на издаващата държава.
Изпълнение на решението
Чл. 22. (1) Признатото по реда на този 
раздел решение се изпраща на Националната 
агенция за приходите за изпълнение по реда на 
Закона за Националната агенция за приходите 
и Данъчно-осигурителния процесуален кодекс.