Държавен вестник, бр. 27, 2014 г., стр. 82

СТР.  82	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  27
в действащите въоръжени сили и в член 14 
от Женевската конвенция от 12 август 1949 г. 
относно закрилата на цивилните лица по време 
на война, както и за персонала, натоварен с 
организирането и администрирането на тези 
зони и пунктове и с полагането на грижи за 
настанените в тях лица.
Независимо от това лицата, чието посто­
янно пребиваване е в пределите на тези зони, 
имат право да останат там.
Член 2
Никое от лицата, които пребивават на 
каквото и да е основание в санитарна и без­
опасна зона, не може да извършва в зоната 
или извън нея дейност, пряко свързана с 
военните операции или с производството на 
военни материали.
Член 3
Държавата, която създава санитарна и 
безопасна зона, предприема всички необхо­
дими мерки, за да забрани достъпа на всички 
лица, които нямат право да пребивават или 
да влизат в нея.
Член 4
Санитарните и безопасни зони отговарят 
на следните условия:
а) да представляват само малка част от 
територията, която се намира под контрола 
на държавата, която ги е създала;
b) да са слабо населени по отношение на 
възможностите за настаняване;
c) да са отдалечени и освободени от каквито 
и да било военни обекти или големи про­
мишлени или административни учреждения;
d) да не се намират в райони, които по 
всяка вероятност могат да придобият важно 
значение за провеждането на войната.
Член 5
Санитарните и безопасни зони са предмет 
на следните изисквания:
а) комуникационните линии и транспортни 
средства, които притежават, да не се използват 
за превоз на военнослужещи или на военна 
материална част, дори и при транзитно пре­
минаване;
b) при никакви обстоятелства да не бъдат 
защитавани с военни средства.
Член 6
Санитарните и безопасни зони са обозна­
чени с наклонени червени ивици на бял фон, 
поставени върху сградите и по периферията.
Зоните, запазени изключително за ранени 
и болни, могат да са обозначени с емблеми 
червен кръст (червен полумесец, червен лъв 
и слънце) на бял фон.
През нощта могат да са обозначени по 
подобен начин с подходящо осветяване.
Член 7
Държавите изпращат на всички Високо­
договарящи страни в мирно време или при 
започването на военните действия списък на 
санитарните и безопасни зони, които се на­
мират на териториите под техен контрол. Те 
също така ги уведомяват за всяка нова зона, 
създадена по време на военните действия.
Веднага щом неприятелската страна получи 
посочената по-горе нотификация, зоната се 
счита за правомерно установена.
Ако обаче неприятелската страна преце­
ни, че условията на това споразумение не са 
изпълнени, тя може да откаже да признае 
зоната, като уведомява веднага за своя отказ 
страната, която отговаря за тази зона, или да 
признае зоната в зависимост от установяването 
на контрола, предвиден в член 8.
Член 8
Всяка държава, която признае една или 
повече санитарни и безопасни зони, установе­
ни от неприятелската страна, има правото да 
поиска една или повече специални комисии 
да контролират дали зоните отговарят на ус­
ловията и изискванията по това споразумение.
За тази цел членовете на специалните коми­
сии имат по всяко време свободен достъп до 
различните зони и могат дори да пребивават 
там постоянно. Те получават всички необходи­
ми улеснения за изпълнение на задълженията 
си по осъществяването на контрол.
Член 9
Ако специалните комисии констатират 
факти, които по тяхна преценка са в разрез с 
разпоредбите на това споразумение, те трябва 
незабавно да уведомят за това държавата, под 
чийто контрол се намира тази зона, и да оп­
ределят срок от пет дни, в рамките на който 
тя да ги отстрани. Те надлежно уведомяват 
държавата, която е признала зоната.
Ако при изтичането на срока държавата, 
под чийто контрол се намира зоната, не се е 
съобразила с предупреждението, неприятел­
ската страна може да заяви, че повече не е 
обвързана с това споразумение по отношение 
на тази зона.
Член 10
Държавата, която е създала една или повече 
санитарно-безопасни зони, както и неприя­
телските страни, които са били уведомени за 
тяхното съществуване, определят или осигуря­
ват номинирането от държавите-покровителки 
или от други неутрални държави на лицата, 
които могат да бъдат членове на специалните 
комисии, посочени в членове 8 и 9.