Държавен вестник, бр. 103, 2000 г., стр. 20

С Т Р .  20
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й 103
(4) Ако местните атмосферни условия зна-
чително се различават от стандартните атмос-
ферни условия на морското равнище, може да
се намали наклонът, посочен в табл. 7. Величи-
ната на намаление на наклона зависи от откло-
нението на местните атмосферни условия от
стандартните атмосферни условия на морското
равнище, както и от експлоатационните харак-
теристики на самолетите, за обслужването на
които е предназначена дадената ПИК, както и
от експлоатационните изисквания, предявява-
ни към тези самолети.
Таблица 7
Размери и наклони на повърхностите, ограничава-
щи препятствията
 ПИК, предназначени за излитане
Кодов номер
Повърхност и размериа
1
2
3 или 4
1
2
3
4
НАБОР НА ВИСОЧИНА
ПРИ ИЗЛИТАНЕ
Дължина на вътрешна-
та граница
60 m
80 m
180 m
Разстояние от края на
излетната полосаb
30 m
60 m
60 m
Отклонение
(във всяка посока)
10 на сто 10 на сто
12,5 на сто
Крайна широчина
380 m
580 m
1200 m
1800 mс
Дължина
1600 m
2500 m
15000 m
Наклон
5 на сто
4 на сто
2 на стоd
aВсички размери са дадени в хоризонтална равнина,
ако специално не е отбелязано друго.
bПовърхността на набора на височина при излитане
започва в края на зоната, свободна от препятствия, ако
нейната дължина не превишава указаното разстояние.
c1800 m, когато линията на зададения маршрут включ-
ва изменение на курса повече от 15° за полетите, осъщест-
вявани по правилата на IМC, VМC в нощни условия.
dВж. чл. 96, ал. 3 и чл. 96, ал. 6
(5) Не се допуска новите или с увеличени
размери съществуващи обекти да пробождат
повърхността на набор на височина при изли-
тане, освен ако ГВА не реши, че новият или с
увеличени размери съществуващ обект ще е
засенчен от съществуващ неподвижен обект.
(6) Ако нито един от обектите не достига
повърхността на набор на височина при из-
литане с градиент на наклона 2 на сто (1:50),
новите обекти се ограничават така, че да се
запази съществуващата повърхност, свобод-
на от препятствия, или повърхността, прос-
тираща се до началото на наклона—1,6 на
сто (1:62,5).
(7) Съществуващите обекти, които пробож-
дат повърхността на набор на височина при
излитане, се отстраняват, освен ако ГВА реши,
че обектът е засенчен от съществуващи не-
подвижни обекти или когато в резултат на про-
ведени аеронавигационни изследвания се изяс-
ни, че този обект няма да влияе отрицателно
на безопасността или съществено да наруши
регулярността на полетите на самолетите.
Чл. 97. (1) Всяко строителство на съоръже-
ния извън границите на повърхностите, огра-
ничаващи препятствията, височината на които
превишава установеното от ГВА равнище, за-
дължително се съгласува с ГВА.
(2) Обекти, разположени в зоните извън
границите на повърхностите и ограничаващи
препятствията, се разглеждат като препят-
ствия, височината на които достига 150 m или
повече над земното равнище, освен ако в ре-
зултат на специално аеронавигационно про-
учване не бъде установено, че те не представ-
ляват опасност за самолетите.
Чл. 98. (1) Обекти, които не пробождат по-
върхността на подхода за кацане, но могат да се
отразят неблагоприятно върху оптималното
разположение или работа на визуалните и не-
визуалните средства, се отстраняват.
(2) Всеки обект, разположен в зоната за дви-
жение на ВС или пробождащ въздушното прос-
транство в границите на вътрешната хори-
зонтална повърхност, и коничната повърхност,
за който ГВА е установила, че може да пред-
ставлява опасност за самолетите, се разглежда
като препятствие и се отстранява.
Ч А С Т  В Т О Р А
ВИЗУАЛНИ АЕРОНАВИГАЦИОННИ
СРЕДСТВА
Д Я Л  П Ъ Р В И
УКАЗАТЕЛИ И СИГНАЛНИ УСТРОЙСТВА
Г л а в а  ч е т в ъ р т а
ПРИЛОЖЕНИЕ, РАЗПОЛАГАНЕ
И ХАРАКТЕРИСТИКИ
Чл. 99. (1) Всяко летище се оборудва най-
малко с един ветропоказател.
(2) Ветропоказателят се разполага така, че да
се вижда от въздухоплавателно средство, нами-
ращо се в полет или в работната площ на летище-
то, и да не му влияят въздушните течения, създа-
вани от близко разположените обекти.
(3) Ветропоказателят отговаря на следните
изисквания:
1. има форма на пресечен конус;
2. направен е от плат и има дължина не по-мал-
ка от 3,6 m и най-малко диаметър 0,9 m в основата;
3. ветропоказателят е изработен така, че
показва ясно посоката на приземния вятър и
дава обща представа за неговата скорост;
4. цветът или цветовете му се избират, като се
отчита фонът така, че той да бъде добре разли-
чим и показанията на ветропоказателя да бъдат
разбираеми от височина най-малко 300 m; по въз-
можност се използва един цвят— бял или оран-
жев; когато, за да се осигури необходимата кон-
трастност на ветропоказателя спрямо околния
фон, се използва съчетание от два цвята, се пред-
почита съчетанието на оранжев с бял, червен с
бял или черен с бял, като цветовете се разполагат
във вид на пет редуващи се ивици така, че първа-
та и последната да имат по-тъмен цвят.