Държавен вестник, бр. 13, 2026 г., стр. 23

БРОЙ  13	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  23   
Прекратява производството по конститу­
ционно дело № 21/2025 г.
Връща искането на вносителя с копие от 
определението.
Председател: 
Павлина Панова
СТАНОВИЩЕ
на съдия Янаки Стоилов 
по Определение № 1 от 2026 г.
по к. д. № 21/2025 г.
Приемам, че към настоящия момент ис­
кането е недопустимо, като посочвам факти 
и правни доводи относно времето, през кое­
то България като държава с дерогация по 
отношение на еврото може да влияе върху 
процеса на неговото приемане. Изясняването 
на този проблем е от решаващо значение, 
за да се отговори на въпроса до кой момент 
българската държава е могла да въздейства, 
включително чрез произвеждане на национа­
лен референдум, върху времето, в което тя 
въвежда единната европейска валута „евро“.
Конституционният съд в Решение № 3 от 
2024 г. по к. д.  № 13/2023 г. посочва, че от 
29 юни 2018 г. „… българският парламент, 
след заявлението за членство на България 
във Валутнокурсовия механизъм II (ERM II), 
с едностранно свое действие не може да 
определи конкретна дата, до която няма да 
приема еврото…“. Не намирам нито в правото 
на ЕС, нито в българското право нормативна 
пречка държавата в диалог с европейските 
институции да влияе върху процеса на при­
емане на единната европейска валута „евро“, 
включително чрез произвеждане на национа­
лен референдум (моето становище по този 
въпрос е обосновано в особеното мнение по 
Решение № 3 от 2024 г. по к. д. № 13/2023 г.). 
Дори след 10 юли 2020 г., когато българ­
ският лев е приет във валутния механизъм 
ERM II, Република България е разполагала с 
възможност да определя темпото на преми­
наване от положението на държава членка с 
дерогация по отношение на еврото към от­
падане на дерогацията и съответно да влияе 
върху времето на приемане на еврото. Този 
извод се потвърждава както от нормативната 
уредба, така и от действия на българските 
власти. Според чл. 6, § 2 от Регламент (ЕС) 
№ 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 г. 
Европейската централна банка (ЕЦБ) и ком­
петентните национални органи си дължат 
добросъвестно сътрудничество. В изпълнение 
на това изискване на 17 февруари 2023 г. Репуб­
лика България чрез служебния министър на 
финансите обявява, че приемането на еврото 
се отлага за 1 януари 2025 г. поради високата 
инфлация и несъвместимост на българското 
законодателство с правилата на ЕЦБ. Нещо 
повече, според чл. 7, § 6, изр. първо на същия 
регламент „[д]ържавата членка може да поиска 
ЕЦБ да прекрати тясното сътрудничество по 
всяко време след изтичането на три години 
от датата на публикуването на решението на 
ЕЦБ за установяване на тясно сътрудничество 
в Официален вестник на Европейския съюз“. 
Междувременно Народното събрание на 
7 юли 2023 г. отхвърля предложение за произ­
веждане на национален референдум с въпрос 
„Съгласни ли сте българският лев да бъде 
единствена официална валута в България до 
2043 г.?“, внесено от инициативен комитет. На 
14 юли 2023 г. Конституционният съд образува 
дело № 13/2023 г. по искане за установяване 
на противоконституционност на отхвърлянето 
на това предложение от Народното събрание. 
На 8 февруари 2024 г. Конституционният съд с 
Решение № 3 от 2024 г. отхвърля това искане. 
На 25 февруари 2025 г. управителят на БНБ 
и министърът на финансите изпращат писмо 
до президента на ЕЦБ и до председателя на 
Европейската комисия за изготвяне на извън­
редни конвергентни доклади. На 12 май 2025 г. 
президентът Румен Радев внася в Народното 
събрание предложение за произвеждане на 
национален референдум с въпрос „Съгласни 
ли сте България да приеме единната европей­
ска валута евро от 2026 г.?“. На 13 май 2025 г. 
председателят на Народното събрание вместо 
да придвижи предложението за обсъждане 
и решаване от Народното събрание, което 
единствено е компетентно да се произнесе по 
него съгласно чл. 84, т. 5 от Конституцията 
(Тълкувателно решение № 11 от 2025 г. по 
к. д. № 8/2025 г.), издава разпореждане, ос­
тавяйки предложението без разглеждане и го 
връща на вносителя. 
На 4 юни са публикувани докладите на ев­
ропейските институции, които потвърждават, 
че България е изпълнила маастрихтските 
критерии и може да се присъедини към еврото 
на 1 януари 2026 г. На 8 юли 2025 г. Европейс­
кият парламент одобрява кандидатурата на 
България за приемане на еврото, а ЕКОФИН 
(Съветът по икономически и финансови въп­
роси към ЕС) също дава одобрение за това. 
На същата дата са приети Решение (ЕС) 
2025/1407 на Съвета, според което България 
изпълнява необходимите условия за приемане 
на еврото, както и Регламент (ЕС) 2025/1408 
на Съвета за изменение на Регламент (ЕО) 
№ 974/98 относно въвеждане на еврото в 
България. По силата на посочените актове 
единната валута евро се въвежда в България 
от 1 януари 2026 г., когато двата акта влизат в 
сила. Така юридически въвеждането на еврото 
в България приключва. При това положение 
дори конституционната юрисдикция да уп­
ражни своята компетентност по същество, а 
в последствие Народното събрание да приеме 
решение за произвеждане на национален ре­
ферендум по въпрос за времето на приемане 
на еврото в България, такива действия биха 
били безпредметни и поради това лишени от 
правно основание – те вече не са в състояние 
да предизвикат желания от вносителя на ис­
кането правен ефект.
Отказът от произвеждане на национален 
референдум по въпрос за времето на въвеждане