Държавен вестник, бр. 98, 2009 г., стр. 2

СТР.  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  98
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 11 
от 3 декември 2009 г.
по конституционно дело № 13 от 2009 г.
Конституционният съд в състав:
председател: Евгени Танчев, членове: Еми­
лия Друмева, Владислав Славов, Димитър 
Токушев, Благовест Пунев, Пламен Киров, 
Красен Стойчев, Георги Петканов, Ванюшка 
Ангушева, Цанка Цанкова, Стефка Стоева, 
Румен Ненков, при участието на секретар-про­
токолиста Силвия Василева разгледа в закрито 
заседание на 3 декември 2009 г. конституционно 
дело № 13 от 2009 г., докладвано от съдията 
Георги Петканов.
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 2 и 4 
от Конституцията.
Делото е образувано на 17 септември 2009 г. 
по искане на 58 народни представители от 
41-ото Народно събрание за установяване на 
противоконституционността на чл. 3 от Пра­
вилника за организацията и дейността на На­
родното събрание (ПОДНС) (обн., ДВ, бр. 58 
от 2009 г.; изм., бр. 60 от 2009 г.). В искането 
се твърди, че оспорената разпоредба на чл. 3 
ПОДНС противоречи на следните конституци­
онни разпоредби: чл. 67, ал. 1, чл. 76, ал. 3 и 
чл. 6, ал. 2 от Конституцията. Привеждат се и 
аргументи, че чл. 3 ПОДНС е в несъответствие 
с международни договори, по които Република 
България е страна.
С посочения текст (чл. 3 ПОДНС) На­
родното събрание въвежда забрана народни 
представители, за които има данни от Ко­
мисията за разкриване на документите и за 
обявяване на принадлежност на български 
граждани към Държавна сигурност и разуз­
навателните служби на Българската народна 
армия, че са били сътрудници, не могат да 
бъдат членове на:
1. ръководството на Народното събрание;
2. ръководствата на комисиите на Народ­
ното събрание;
3. международните делегации на Народното 
събрание;
4. Комисията по вътрешна сигурност и об­
ществен ред, Комисията по външна политика 
и отбрана, Комисията за контрол на Държавна 
агенция „Национална сигурност“, Комисията 
по европейските въпроси и контрол на евро­
пейските фондове.
Според искателите е противоконституционно 
народните представители да имат различен дво­
ен статус, като част от тях са дискриминирани 
при участието си в работата на Народното 
събрание. Според тях народният представител 
черпи представителната си власт от граждани­
те, които са гласували, а не от едно или друго 
мнозинство в парламента, което да ограни­
чава неговите права. Конституцията въвежда 
еднакъв правен статус на българския народен 
представител. В тази насока е и прогласени­
ят принцип в чл. 6, ал. 2 от Конституцията, 
който изрично подчертава, че не се допускат 
никакви ограничения на правата. Никой на­
роден представител не може да бъде лишаван 
от правото му да бъде избиран в органите на 
Народното събрание.
Искателите намират противоречие и между 
чл. 3 ПОДНС и чл. 14 от Конвенцията за за­
щита правата на човека и основните свободи, 
посочва се също чл. 2, т. 1 от Международния 
пакт за граждански и политически права, както 
и чл. 2, т. 2 и чл. 6, т. 1 от Международния пакт 
за икономически, социални и културни права.
С определение от 6.10.2009 г. съдът е до­
пуснал искането за разглеждане по същество 
както по конституционосъобразността на оспо­
рената разпоредба, така и по съответствието є 
с международни договори, по които Република 
България е страна. Със същото определение 
са конституирани като заинтересовани страни 
Народното събрание, Министерският съвет, ми­
нистърът на вътрешните работи, министърът на 
правосъдието, главният прокурор, Държавната 
агенция за национална сигурност и Асоциацията 
за европейска интеграция и права на човека, 
като им е предоставена възможност да пред­
ставят становища по делото.
Съдът е изискал от Народното събрание 
стенографските протоколи от пленарните 
заседания по приемането на Правилника за 
организацията и дейността на 41-ото Народно 
събрание.
В дадения в определението срок са постъ­
пили писмени становища от министъра на 
вътрешните работи, главния прокурор и пред­
седателя на Държавна агенция „Национална 
сигурност“. Министърът на вътрешните работи 
счита, че искането на народните представители 
за обявяването на противоконституционност на 
разпоредбата на чл. 3 ПОДНС следва да бъде 
отхвърлено като неоснователно. Председателят 
на Държавна агенция „Национална сигурност“ 
не се ангажира със становище по съществото 
на спора. Главният прокурор приема, че посо­
чените аргументи и съображения в искането 
на народните представители са основателни и 
ги подкрепя. Предлага разпоредбата на чл. 3 
ПОДНС да бъде обявена за противоконститу­
ционна и едновременно с това да се отклони 
ОФИЦИАЛЕН РАЗДЕЛ