Държавен вестник, бр. 104, 2004 г., стр. 99

Б Р О Й  104
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  99
Член 29
1. Временните мерки, предвидени в чл. 27 и
28, се прилагат по реда на тази конвенция и
съгласно закона на замолената държава. Зако-
нът на тази държава или конвенцията опреде-
лят и условията, при които мерките могат да
бъдат прекратени.
2. Тези мерки се прекратяват в случаите,
посочени в чл. 21, ал. 2.
3. Задържаното лице се освобождава, ако е
било задържано в съответствие с чл. 27 и замо-
лената държава не получи искане за производс-
тво в 18-дневен срок от датата на задържането.
4. Задържано лице се освобождава, ако е било
задържано в съответствие с чл. 27 и документи-
те, които трябва да съпровождат искането за
производство, не са получени от замолената
държава в 15-дневен срок от получаване на ис-
кането за производство.
5. Срокът на задържане под стража, прило-
жен единствено на основание чл. 27, не може да
бъде по-дълъг от 40 дни.
ЧАСТ IV—МНОЖЕСТВО НАКАЗАТЕЛНИ
ПРОИЗВОДСТВА
Член 30
1. Всяка договаряща държава, която преди
започването или в хода на производството за де-
яние, за което тя смята, че не е от политически
или от военен характер, узнае за висящо произ-
водство в друга договаряща държава срещу също-
то лице за същото деяние, преценява дали да
прекрати, или временно да спре своето производ-
ство, или да го трансферира в другата държава.
2. Ако при дадените обстоятелства тя прецени
за целесъобразно да не прекратява или да не спи-
ра своето производство, тя своевременно уведо-
мява другата държава за това, но във всички слу-
чаи преди да бъде взето решение по същество.
Член 31
1. В случаите, посочени в чл. 30, ал. 2, заин-
тересованите държави полагат максимални
усилия, за да определят, след като направят
преценка на обстоятелствата по чл. 8, коя от
тях да продължи производството. По време на
тази консултативна процедура заинтересовани-
те държави отлагат постановяването на  съдеб-
ното решение по съществото на делото с не
повече от 30 дни считано от изпращането на
уведомлението по чл. 30, ал. 2.
2. Разпоредбата на ал. 1 не е задължителна:
a) за държавата, изпратила уведомлението по
чл. 30, ал. 2, ако съдебните прения в тази държа-
ва са започнали в присъствието на подсъдимия
преди изпращането на уведомлението;
b) за държавата, до която е изпратено уве-
домлението, ако съдебните прения в тази дър-
жава са започнали  в присъствието на обвиня-
емия преди получаване на уведомлението.
Член 32
С оглед установяване на обективната истина
и налагането на подходящото наказание заинте-
ресованите държави преценяват дали е уместно
една от тях сама да  извърши производството и
ако това е така, полагат усилия да определят коя
от тях да го започне в следните случаи:
a) когато няколко деяния, различни по ха-
рактер, които са наказуеми по наказателното
законодателство на всяка от държавите, са из-
вършени от едно или няколко лица, действали
в сговор;
b) когато е извършено деяние, наказуемо по
наказателното законодателство на всяка от дър-
жавите, от няколко лица, действали в сговор.
Член 33
Решенията, постигнати съгласно чл. 31, ал. 1
и чл. 32, пораждат  между заинтересованите
държави всички последици от трансфера на
производство, предвидени в тази конвенция.
Счита се, че страната, която прекратява своето
производство, трансферира това производство-
то в другата държава.
Член 34
Процедурата по трансфера, предвидена в част
III, раздел 2, се прилага доколкото нейните раз-
поредби съответстват на разпоредбите в тази част.
ЧАСТ V—NЕ BIS IN IDEM
Член 35
1. Лице, по отношение на което е произнесе-
на влязла в сила и подлежаща на изпълнение
присъда, не може да бъде преследвано, съдено
или наказвано за същото деяние в друга догова-
ряща държава:
a) ако е било оправдано;
b) ако наложеното наказание:
i)  е било изпълнено или се изпълнява в
момента, или
ii) е предмет на помилване или амнис-
тия, изцяло или по отношение на не-
изпълнената част, или
iii) не може да бъде изпълнено поради из-
тичане на давностния срок;
c) ако съдът е осъдил извършителя, без да
му налага наказание.
2. Договарящата държава не е задължена да
признае действието на принципа ne bis in idem,
ако деянието, довело до осъдителна присъда, е
било насочено срещу лице, институция или дру-
го благо с обществен характер в тази държава
или ако самият извършител е имал обществено
положение в тази държава, освен ако страната
не е поискала производството.
3. Договарящата държава, в която деяние-
то е било извършено или в която  то е обявено
за престъпление със закон, не е задължена да
признае действието на принципа ne bis in idem,
освен ако тази държава сама не е поискала про-
изводството.
Член 36
Ако започне производство срещу лице, кое-
то в друга договаряща държава е осъдено за
същото деяние, всеки срок на лишаване от сво-
бода в изпълнение на присъда се приспада от
срока на наказанието, което може да му бъде
наложено.