Държавен вестник, бр. 32, 2019 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  32
№ 1/2018 г.). От законодателя се очаква да 
създаде благоприятна нормативна среда, ко-
ято да направи възможно професионалното, 
добросъвестно, безпристрастно и политически 
неутрално изпълнение на службата в духа на 
конституционната повеля на чл. 116, ал. 1. 
Като израз на това разбиране в чл. 18 от 
Закона за държавния служител (ЗДСл) сред 
ръководните начала на правния режим на 
държавната служба съществено място има 
принципът за стабилитет. Той гарантира 
осъществяването на държавната служба по 
предписания от Конституцията начин: съ-
образно волята и интересите на нацията и 
при съблюдаване единствено на закона. Чрез 
този принцип се осигурява компетентно, 
отговорно и неподвластно на политически 
промени изпълнение на служебните задъл-
жения. В допълнение чл. 19 ЗДСл определя, 
че държавата създава необходимите условия 
за изпълнението на задълженията на дър-
жавния служител, като го защитава при за-
коносъобразното изпълнение на служебните 
задължения.
Служебното правоотношение е подчинено 
на принципа на стабилитет неизменно от 
момента на неговото възникване, евенту-
ално изменение, до неговото прекратяване. 
Проявление на принципа на стабилитет е 
и глава шеста на ЗДСл „Прекратяване на 
служебното правоотношение“. Изчерпател-
но изброените в чл. 103 ЗДСл основания за 
освобождаване от длъжност са свързани със: 
физическа невъзможност за изпълнение на 
службата (т. 3); проявена воля от страните 
по служебното правоотношение за неговото 
прекратяване (т. 1); обстоятелства, които 
внасят дисбаланс в заложената схема на 
разделение на властите, респ. преграждат 
обективното, безпристрастното и законосъ-
образното изпълнение на държавната служба 
в обществен интерес (т. 4); съображения от 
морален характер, произтичащи от осъжда-
не на държавния служител на лишаване от 
свобода за умишлено престъпление от общ 
характер (т. 5) и пр. Преценката на тези 
основания зависи само от обективни факти 
или изразена воля на държавния служител.
Едностранното прекратяване на служеб-
ното правоотношение без предизвестие от 
органа по назначаване е предназначено да 
санкционира неправомерно поведение на 
държавния служител. То е допустимо само на 
основания, изчерпателно изброени в чл. 107 
ЗДСл. Никъде сред тях не присъства пре-
кратяване на служебното правоотношение 
без предизвестие по свободна преценка на 
органа по назначаване – и така се изпълнява 
конституционното изискване за политически 
неутралитет на държавните служители. Те не 
заемат длъжност въз основа на политическо 
доверие, поради което не е допустимо да бъдат 
освобождавани от длъжност по целесъобраз-
ност – а без служебен стабилитет не може да 
се постигне професионална квалификация 
на държавните служители, обезпечаваща 
надлежно изпълнение на възложените им 
функции (Решение № 11 от 1998 г. по к.д. 
№ 10/1998 г.).
По отношение на правното положение на 
държавния служител Законът за държавния 
служител и Законът за митниците се съотнасят 
като общ към специален закон. Успоредно 
със стремежа да кодифицира уредбата, чл. 1 
ЗДСл допуска със специални закони да се 
предвидят отклонения от общия режим. Кон-
ституционните основи на държавната служба 
обаче не може да се накърняват.
Законът за митниците е специален за-
кон, който урежда структурата, функциите, 
задачите и дейността на митническата ад-
министрация. Законодателят е свободен да 
въвежда в него отклоняващи се от общия 
ред условия за заемане и освобождаване от 
длъжност на държавните служители, които са 
част от митническата администрация. Всеки 
нюанс в техния правен статус (в частност 
на директорите на териториални дирекции, 
главните директори на главни дирекции и 
директорите на дирекции от специализираната 
администрация на Централното митническо 
управление) трябва да държи сметка за мяс-
тото им в йерархията на държавната служба, 
за естеството и спецификата на възложени-
те им функции и за тяхната значимост за 
нормалното функциониране на държавното 
управление. 
Посочените директори в системата на мит-
ническата администрация несъмнено са дър-
жавни служители, при това висши държавни 
служители (по смисъла на чл. 5, ал. 1 и 2 ЗДСл 
и чл. 13, ал. 3 от Закона за администрацията) 
и са подчинени на принципите на държавната 
служба. По Конституция държавната служба 
трябва да бъде устойчив стълб на държавно-
то управление. В отклонение от повелята за 
стабилитет, разпоредбите на чл. 9, ал. 4, изр. 
2 и на ал. 5, изр. 2 ЗМ поставят засегнатата 
категория държавни служители в уязвимо 
положение, зависимо изцяло от преценката 
на директора на Агенция „Митници“. На-
лице е пробив в конституционното ядро на 
държавната служба, който не намира опора в 
особеностите на службата на директорите на 
териториални дирекции, главните директори 
на главни дирекции и директорите на дирек-
ции от специализираната администрация на 
Централното митническо управление.