Държавен вестник, бр. 39, 2015 г., стр. 45

БРОЙ  39	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  45  
съдържанието и на двата доклада е видно, че 
вносителят е посочил целта, поради която се 
приема Наредбата и нейното изменение, както 
и че Наредбата и нейното изменение не са 
свързани „с въвеждането на актове на Евро­
пейския съюз, поради което не е приложена 
справка за съответствието с правото на ЕС.“
Наредбата се приема „Във връзка с нама­
леното количество на изкупуваното сурово 
краве мляко от фермите от страна на мле­
копреработвателните предприятия и фактори, 
като ниската изкупна цена на суровото мляко, 
вноса на мляко и млечни продукти на ниски 
цени и по-конкретно на сухо мляко, Минис­
терството на земеделието и храните предприе 
мерки с цел подобряване на ситуацията в 
страната със суровото мляко и млечните 
продукти.“ Наредбата има за цел да определи 
„критерии за качеството и състава на млеч­
ните продукти, наименованията, използвани 
за млечни продукти, и специфичните изис­
квания към етикетирането им“, да определи 
„разрешените съставки при производството 
на млечни продукти“, както и да „дефинира 
понятието „имитиращи продукти, съдържащи 
в състава си мляко“.
Изменението на Наредбата е наложено 
„Във връзка с постъпилите коментари и бе­
лежки от страна на Европейската комисия, 
Федерална република Германия, Република 
Австрия, Френската република, Словашката 
република и Кралство Испания.“
И в двата доклада е посочено, че „Проек­
тът не е свързан с въвеждането на актове на 
Европейския съюз, поради което не е прило­
жена справка за съответствието с правото на 
ЕС.“ Тази констатация, според мен, е в пряко 
противоречие, първо, с изрично посоченото 
в самия доклад за приемане на Наредбата, 
второ, с позитивното право на Европейския 
съюз в областта на общата организация на 
селскостопанските пазари и в частност на 
пазара на мляко и млечни продукти, и трето, 
с поведението на органа по изпълнение на 
задължението му за нотифициране на проекта 
по смисъла на Директива 98/34/ЕО. 
В доклада е посочено, че „Директно при­
ложимото европейско законодателство дава 
възможност на държавите членки да предпри­
емат мерки на национално ниво с цел доиз­
ясняване и доразвитие на правилата на ЕС.“ 
Ако процесната Наредба и нейното изменение 
са в изпълнение на „директно приложимото 
европейско законодателство“, то би следвало 
да става въпрос за издаване на акт в изпъл­
нение на норма на правото на Съюза. Дали 
това е норма на регламент, която делегира на 
държавите членки правото да издадат акт по 
изпълнение на регламента, или това е норма 
на директива, която предоставя на държави­
те членки правото да регулират определени 
правоотношения, за да се постигне визираната 
в директивата цел, за конкретната преценка 
няма значение. Важното е, че Наредбата се 
издава в изпълнение на предоставена от пра­
вото на Съюза компетентност и поради това 
е необходимо да се установи съответствието 
с това право. Ако процесната Наредба не се 
издава на основание норма на правото на Съ­
юза, неясно защо е мотивът за предоставеното 
на държавите членки право на „доизясняване 
и доразвитие на правилата на ЕС“.
Считам, че първо, правоотношенията, пред­
мет на регулиране с процесната Наредба, са 
регулирани в правото на Европейския съюз с 
регламенти. Второ, процесната наредба регла­
ментира правоотношения, които са предмет 
на регулиране от правото на Съюза и това 
обосновава необходимостта от изготвяне на 
искания от чл. 28, ал. 2, т. 5 ЗНА анализ за 
съответствие с правото на Съюза. Допуснатото 
нарушение, според мен, е съществено, защото е 
на норма, която е гарант за съответствието на 
националното право с правото на Европейския 
съюз, т.е. на съществено правило, и защото, 
ако органът беше направил изискуемия анализ, 
би могъл да установи липсата на компетент­
ност за издаване на част от разпоредбите на 
Наредбата, както и противоречието на част 
от разпоредбите с правото на Съюза.
Впрочем и Комисията, и държавите член­
ки, които са изразили становище в хода на 
процедурата по нотификация, изрично са 
посочили именно несъответствието (противо­
речието) на процесната Наредба с правото на 
Европейския съюз. Нещо повече. Комисията 
изрично е посочила и правните последици 
за страната ни от приемането на Наредбата 
в нотифицираната редакция и без изчакване 
на становищата на другите държави членки.
Що се отнася до приетото от съда, че прове­
дената процедура по нотификация елиминира 
правните последици на неизготвената оценка 
за съответствие с правото на Европейския 
съюз, считам, че нотификацията и докладът 
за съответствие са две самостоятелни изис­
квания в процеса на приемане на Наредбата, 
обусловени от различни предпоставки и пре­
следващи коренно различни цели, поради което 
извършването на едната не може да обоснове 
ненужността на другата. Ако такава взаимна 
заменяемост можеше да се осъществи, зако­
нодателят би изрично допуснал изключение 
в хипотезата на чл. 28, ал. 2, т. 5 ЗНА при 
провеждане на процедура по нотификация.
С оглед на изложеното според мен в хода 
на процедурата по приемане на процесната 
Наредба органът е допуснал нарушение на 
разпоредбите на чл. 28, ал. 2, т. 5 ЗНА и на 
чл. 35, ал. 2, т. 5 от Устройствения правилник 
на Министерския съвет и неговата админи­
страция. Същото е съществено, тъй като е на 
норма, която е гаранция за съответствието на 
националното право с правото на Европейския