Държавен вестник, бр. 73, 2002 г., стр. 10

С Т Р .  10
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  73
като имат предвид Програмата за действие
срещу корупцията, приета от Комитета на ми-
нистрите на Съвета на Европа през ноември
1996 г., в съответствие с препоръките на 19-ата
конференция на европейските министри на
правосъдието (Ла Валета, 1994 г.);
напомняйки в тази връзка значението на учас-
тието на държавите—нечленки в дейността на
Съвета на Европа, срещу корупцията и привет-
ствайки техния ценен принос в прилагането на
Програмата за действие срещу корупцията;
като припомнят, че Резолюция № 1, приета от
европейските министри на правосъдието на тях-
ната 21-ва конференция (Прага, 1997 г.), препо-
ръча ускорено прилагане на Програмата за дейс-
твие срещу корупцията и призова в частност към
бързо приемане на наказателна конвенция за
съгласувано криминализиране на корупционни-
те деяния, тясно сътрудничество за преследване-
то на тези деяния, както и ефективен последващ
контролен механизъм, открит при равни условия
за държавите членки и държавите нечленки;
като имат предвид, че държавните и прави-
телствените глави на държавите—членки на
Съвета на Европа, решиха по случай тяхната
втора среща на върха, проведена в Страсбург на
10 и 11 октомври 1997 г., да потърсят общ отго-
вор на предизвикателствата, които поставя
нарастващата корупция, и приеха план за дейс-
твие, за да се поощри сътрудничеството в бор-
бата срещу корупцията, включително при от-
читане на нейните връзки с организираната
престъпност и изпирането на пари, като възло-
жиха на Комитета на министрите, inter alia, да
осигури бързото завършване на международ-
ните правни инструменти съгласно Програма-
та за действие срещу корупцията;
като взеха предвид освен това, че Резолю-
ция (97)24 за 20-те ръководни принципа за бор-
ба срещу корупцията, приета на 6 ноември
1997 г. от Комитета на министрите на негова-
та 101-ва сесия, подчертава необходимостта
от бързо изготвяне на международните прав-
ни инструменти съгласно Програмата за дейс-
твие срещу корупцията;
с оглед приемането от Комитета на минист-
рите на неговата 102-ра сесия на 4 май 1998 г. на
Резолюция (98)7, разрешаваща частичното и
разширено споразумение, с което се създава
“Групата държави срещу корупцията—GRECO”,
която има за цел подобряване капацитета на
своите членове за борба с корупцията чрез пос-
ледващ контрол на изпълнението на техните
задължения в тази област,
се споразумяха за следното:
Г л а в а  I
УПОТРЕБА НА ТЕРМИНИ
Член 1—Употреба на термини
За целите на тази конвенция:
(a) “длъжностно лице” е това, което отгова-
ря на определението “служител”, “държавен
служител”, “кмет”, “министър” или “съдия”
съгласно националния закон на държавата, в
която лицето изпълнява тази функция, и както
се прилага в нейния наказателен закон;
(b) понятието “съдия”, посочено в предход-
ната буква, включва прокурорите и съдебните
служители;
(c) в случай на производство, в което е във-
лечено длъжностно лице на друга държава,
преследващата държава може да приложи оп-
ределението на длъжностно лице само докол-
кото това определение съответства на нейния
национален закон;
(d) “юридическо лице” е това, което има
такъв статус съгласно приложимия национален
закон, с изключение на държавите или други
публични органи при упражняването на дър-
жавна власт, и на публичните международни
организации.
Г л а в а  I I
МЕРКИ, КОИТО ТРЯБВА ДА БЪДАТ ПРЕД-
ПРИЕТИ НА НАЦИОНАЛНО РАВНИЩЕ
Член 2—Активен подкуп на национални
длъжностни лица
Всяка страна приема такива законодателни и
други мерки, които са необходими за обявяване-
то за престъпление съгласно вътрешния закон,
когато са извършени умишлено, на обещаването,
предлагането или даването пряко или непряко на
каквато и да е неследваща се облага на нейно
длъжностно лице, за него или за някой друг, за да
извърши или да не извърши действие по служба.
Член 3—Пасивен подкуп на национални
длъжностни лица
Всяка страна приема такива законодателни
и други мерки, които са необходими за обявява-
нето за престъпление, съгласно вътрешния за-
кон, когато са извършени умишлено, на поиск-
ването или получаването от което и да е нейно
длъжностно лице пряко или непряко на каква-
то и да е неследваща се облага за него или за
някой друг или на приемането на предложение
или обещание за такава облага, за да извърши
или да не извърши действие по служба.
Член 4—Подкуп на членове на национални
публични събрания
Всяка страна приема такива законодателни
и други мерки, които са необходими за обявява-
нето за престъпление, съгласно вътрешния за-
кон, на деянията, посочени в чл. 2 и 3, когато е
въвлечено лице—член на което и да е нацио-
нално публично събрание, упражняващо зако-
нодателни или административни правомощия.
Член 5—Подкуп на чужди длъжностни лица
Всяка страна приема такива законодател-
ни и други мерки, които са необходими за обя-
вяването за престъпление, съгласно вътреш-
ния закон, на деянията, посочени в чл. 2 и 3,
когато е въвлечено длъжностно лице на някоя
друга държава.
Член 6—Подкуп на членове на чужди
публични събрания
Всяка страна приема такива законодателни
и други мерки, които са необходими за обявява-
нето за престъпление, съгласно вътрешния за-