Държавен вестник, бр. 13, 2008 г., стр. 16

С Т Р .  16
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  13
ганът по признаване изисква от компетентните
органи на държавата членка по установяване
цялата информация, необходима за правилно-
то разглеждане на жалбата.
(2) Органът по признаване уведомява полу-
чателя на услугите за решението си по подаде-
ната жалба.
(3) Органът по признаване е длъжен да оси-
гурява обмен на цялата информация, необходи-
ма за разглеждане на жалби, свързани с предос-
тавянето на услуги на територията на други
държави членки.
Чл. 23. Получателите на услугите имат пра-
во да получат от предоставящите услугите след-
ната информация:
1. наименование на публичните регистри, в
които са вписани в държавата членка по уста-
новяване, съответните регистрационни номера
или еквивалентни идентификационни данни,
съдържащи се в съответния регистър;
2. наименованието и адреса на съответния
компетентен орган, когато в държавата член-
ка по установяване се изисква получаване на
разрешение или лиценз за упражняването на
дейността;
3. данни за професионалните сдружения или
организации, в които членуват;
4. професионалното звание, а когато няма
такова—наименованието на професионалната
квалификация и държавата членка, в която е
придобито;
5. идентификационен номер по Закона за
данък върху добавената стойност, ако за осъ-
ществяваната дейност се дължи данък върху
добавената стойност;
6. данни за наличието на застраховка за вре-
дите, които могат да настъпят вследствие на
виновно неизпълнение на професионалните
задължения.
Ч А С Т  Т Р Е Т А
СВОБОДА НА УСТАНОВЯВАНЕ
Г л а в а  п ъ р в а
ОБЩА СИСТЕМА ЗА ПРИЗНАВАНЕ
НА ПРОФЕСИОНАЛНИ КВАЛИФИКАЦИИ
Чл. 24. (1) По реда на тази глава се признават
професионални квалификации за професиите, за
които не се прилага автоматичното признаване.
(2) По реда на тази глава се признават и
професионални квалификации за професиите,
за които се прилага автоматичното признава-
не, но заявителят поради конкретни и изклю-
чителни причини не отговаря на изискванията
за автоматично признаване, в следните случаи:
1. за дейностите, свързани с категориите
професионален опит, посочени в списъка по
чл. 6, ал. 1, т. 4, когато заявителят не отговаря
на изискванията по чл. 34, 35 и 36;
2. за лекари, лекари-специалисти, медицин-
ски сестри, лекари по дентална медицина, ле-
кари по дентална медицина—специалисти, ве-
теринарни лекари, акушерки, магистър-фар-
мацевти и архитекти, когато заявителят не от-
говаря на изискванията за действителна и за-
коносъобразна професионална практика по
чл. 39, 45, 49, 52, 53, 57, чл. 61, ал. 2 и 3, чл. 62,
71 и 72;
3. за архитекти, когато заявителят притежа-
ва доказателство за професионална квалифи-
кация, което не е посочено в списъка по чл. 6,
ал. 1, т. 11, буква “а”;
4. за лекари, медицински сестри, лекари по
дентална медицина, ветеринарни лекари, акушер-
ки, магистър-фармацевти и архитекти, притежа-
ващи доказателства за професионална квалифи-
кация като специалисти, придобити след преми-
нат курс на обучение за придобиване на звание,
посочено в списъците по чл. 6, ал. 1, т. 5, буква
“а”, т. 6, буква “б”, т. 7, буква “б”, т. 8, буква “б”,
т. 9, буква “б”, т. 10, буква “б” и т. 11, буква “б”, с
цел признаване на съответната специализация;
5. за медицински сестри, притежаващи дока-
зателства за професионална квалификация, при-
добити след преминат курс на обучение за при-
добиване на звание, посочено в списъка по чл. 6,
ал. 1, т. 6, буква “б”, когато не са преминали
обучение за медицинска сестра в съответствие с
минималните квалификационни изисквания;
6. за медицински сестри, които не са преми-
нали обучение за медицинска сестра в съответ-
ствие с минималните квалификационни изиск-
вания, когато в Република България съответни-
те професионални дейности се упражняват от
медицински сестри, притежаващи доказателст-
ва за професионална квалификация, получени
след обучение, което води до придобиването на
званието, посочено по чл. 6, ал. 1, т. 6, буква “б”;
7. за заявители, притежаващи доказателст-
ва за професионална квалификация, издадени в
трета държава, по смисъла на § 3 от допълни-
телните разпоредби.
Чл. 25. За целите на признаването доказа-
телствата за професионални квалификации се
групират в следните квалификационни нива:
1. удостоверение за правоспособност, изда-
дено от компетентен орган в друга държава
членка на основание:
а) преминат курс на обучение, който не е
част от обучението за придобиване на свиде-
телство или диплома по смисъла на т. 2, 3, 4 или
5, или положен специален изпит без предвари-
телно обучение, или на основание упражняване
на професията в държава членка през послед-
ните 10 години при пълно работно време в про-
дължение на три последователни години или с
равностойна продължителност при непълно
работно време, или
б) общо основно или средно образование, удос-
товеряващо придобиването на общи познания;
2. свидетелство, удостоверяващо успешно
завършване на следното средно образование:
а) общо образование, допълнено с учебен
курс или професионално обучение, различно
от посоченото в т. 3, и/или с изпитателен или
професионален стаж, изискван в допълнение
към този курс, или
б) техническо или професионално образова-
ние, допълнено, при необходимост, с учебен курс
или професионално обучение, посочено в буква