Държавен вестник, бр. 101, 2005 г., стр. 137

Б Р О Й  101
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  137
2.2. Ацетон.
2.3. Диетилов етер.
2.4. Ацетонитрил.
2.5. Толуен.
2.6. n-Хексан.
2.7. Парафин, течен.
2.8. Солна киселина, 4 М.
2.9. Калиев хидроксид, 4 М.
2.10. Калциев хлорид, CaCl2.2H2O.
2.11. Литиев карбонат, Li2CO3.
2.12. 2-Бром-2ґ-ацетонафтон.
2.13. 4-Хидроксибензоена киселина.
2.14. Салицилова киселина.
2.15. Бензоена киселина.
2.16. Сорбинова киселина.
2.17. Пропионова киселина.
2.18. Сравнителни разтвори.
Приготвят се 0,1 % (M/V) разтвори (100 mg/
100 cm3  (ml) от всеки от петте консерванта (2.13 до
2.17) в диетилов етер.
2.19. Реактив за дериватизация.
0,5 % (M/V) разтвор на 2-бром-2ґацетонафтон
(2.12) в ацетонитрил (2.4) (50 mg/10 cm3 (ml). Този
разтвор се приготвя непосредствено преди упот-
реба.
2.20. Разтвор на катализатор.
0,3 % (M/V) разтвор на литиев карбонат (2.11)
във вода (300 mg/100 cm3 (ml). Този разтвор се
приготвя непосредствено преди употреба.
2.21. Подвижна фаза.
Толуен (2.5) : ацетон (2.2) = 20 : 0,5 (V/V).
2.22. Течен парафин (2.7) : n-хексан (2.6) = 1 : 2
(V/V).
3. Апаратура
Стандартно лабораторно оборудване.
3.1. Водна баня, която може да поддържа тем-
пература 60 °С.
3.2. Хроматографска вана.
3.3. Източник на УВ светлина, 254 и 366 nm.
3.4. Плаки за тънкослойна хроматография
Kieselgel 60, без флуоресцентен индикатор, 20 Ч
20 cm, дебелина на слоя 0,25 mm, с концентрираща
зона 2,5 Ч 20 cm (Merck 11845 или еквивалентни).
3.5. Микроспринцовка, 10 µl.
3.6. Микроспринцовка, 25 µl.
3.7. Сушилня, която може да поддържа темпе-
ратура 105 °С.
3.8. Стъклени епруветки от 50 cm3 (ml) със за-
пушалки на винт.
3.9. Филтърна хартия, диаметър 90 mm,
Schleicher & Schull, № 5892, бяла лента или еквива-
лентна.
3.10. Универсална рН индикаторна хартия, рН
1-11.
3.11. Стъклени шишенца за проби от 5 cm3 (ml).
3.12. Ротационен изпарител (Rotavapor или ек-
вивалентен).
3.13. Нагревателна плоча.
4. Процедура
4.1. Приготвяне на пробата.
В стъклена епруветка от 50 cm3 (ml) (3.8) се
претегля около 1 g от пробата. Прибавят се 4 кап-
ки 4 M солна киселина (2.8) и 40 cm3 (ml) ацетон
(2.2). За силноалкални продукти, като тоалетни
сапуни, е необходимо да се прибавят 20 капки 4 М
солна киселина (2.8). Проверява се стойността на
рН дали е около 2 с индикаторна хартия (3.10).
Епруветката се запушва и се разклаща енергично
в продължение на 1 min.
Ако е необходимо да се улесни екстрахирането на
консервантите в ацетоновата фаза, сместа се нагря-
ва леко до около 60 °С за стопяване на течната фаза.
Разтворът се охлажда до стайна температура и
се филтрува през филтърна хартия (3.9) в конична
колба.
20 cm3 (ml) от филтрата се прехвърлят в конич-
на колба от 200 cm3 (ml), прибавят се 20 cm3 (ml)
вода и се разбърква. рН на сместа се довежда до
около 10 с 4 М калиева основа (2.9), като за измер-
ване на рН се използва индикаторна хартия (3.10).
Прибавя се 1 g калциев хлорид (2.10) и се раз-
клаща енергично.
Филтрува се през филтърна хартия (3.9) в дели-
телна фуния от 250 cm3 (ml), съдържаща 75 cm3 (ml)
диетилов етер, и се разклаща енергично в продъл-
жение на 1 min. Оставя се да се разделят слоевете
и водният слой се излива в конична колба от
250 cm3 (ml). Етерният слой се отстранява.
Като се използва индикаторна хартия (3.10), рН
на водния слой се довежда до около 2 с помощта на
4 М солна киселина (2.8). Прибавят се 10 cm3 (ml)
диетилов етер (2.3), колбата се запушва и се раз-
бърква енергично в продължение на 1 min. Оставя
се да се разделят слоевете и етерният слой се пре-
хвърля в ротационен изпарител (3.12). Водният слой
се изхвърля.
Етерният слой се изпарява почти до сухо и ос-
татъкът се разтваря в 1 cm3 (ml) диетилов етер (2.3).
Разтворът се прехвърля в шишенце за проби (3.11).
4.2. Тънкослойна хроматография.
За всички стандартни разтвори и от проби, кои-
то ще се хроматографират, се нанасят със сприн-
цовка (3.5) по около 3 µl от разтвора на литиев кар-
бонат (2.20) на еднакви разстояния върху стартова-
та линия на концентриращата зона на плаката за
ТСХ (3.4) и се изсушава в ток от студен въздух.
Плаката се поставя върху нагревателната пло-
ча (3.13), загрята до 40 °С, за да остават петната
колкото е възможно по-малки. С микроспринцов-
ка (3.5) се нанасят по 10 µl от стандартните разтво-
ри (2.18) и от разтвора на пробата (4.1) върху стар-
товата линия на плаката точно върху петната от
литиев карбонат.
Накрая се нанасят по около 15 µl от реактива за
дериватизация (2.19) (2-бром-2'-ацетонафтон) от-
ново точно върху петната, където са нанесени стан-
дартните разтвори и разтворът на пробата, както
и разтворът на литиев карбонат.
Плаката се нагрява в сушилня (3.7) при темпе-
ратура 80 °С в продължение на 45 min. След охлаж-
дане плаката се поставя в хроматографската вана
(3.2), която предварително е доведена до равнове-
сие за 15 min (без да се прилага облицоване с фил-
търна хартия) с подвижната фаза (2.21). Плаката
престоява, докато фронтът на елуента достигне
разстояние 15 cm от стартовата линия (това може
да отнеме приблизително 80 min).
Плаката се изсушава в ток от студен въздух и
получените петна се разглеждат под УВ светлина
(3.3). За засилване на флуоресценцията на бледите
петна плаката може да се потопи в сместа течен
парафин/n-хексан (2.22).