Държавен вестник, бр. 24, 2014 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  24
за разтоварване на улови от прясна риба или 
други водни организми и местата за временно 
укритие на риболовните кораби (по чл. 111а, 
ал. 1 ЗМПВВППРБ), пристани за кораби 
за сезонен превоз на пътници, пристани за 
добиващи кораби, на специални кораби по 
смисъла на чл. 5 от Кодекса за търговското 
корабоплаване (КТК) – търговски кораби и 
такива, използвани за научни, учебни, кул­
турни, спортни цели, за пилотаж и т.н., за 
кораби, предназначени за спомагателни дей­
ности, и зимовниците (чл. 111б, ал. 1, т. 1 – 3 
ЗМПВВППРБ).
Кръгът на лицата, за които е налице възник­
налата по силата на новосъздадената и оспорена 
от президента законова норма възможност да 
се ползват от преференциалния режим, следва 
да бъде индивидуализиран по следния начин: 
физически или юридически лица, регистрира­
ни като търговци, които имат инвестиционна 
инициатива за изграждане на ново или за 
разширение на съществуващо пристанище за 
обществен транспорт с регионално значение 
съгласно препращането към чл. 112г, ал. 1 
ЗМПВВППРБ и с уточнението, че чл. 112к, 
ал. 1 ЗМПВВППРБ се отнася за изграждането 
на ново пристанище за обществен транспорт 
с регионално значение, на пристанища по 
чл. 107 – 109 ЗМПВВППРБ, както и на специ­
ализирани пристанищни обекти по чл. 111а, 
ал. 1 и чл. 111б, ал. 1 ЗМПВВППРБ според 
чл. 112д, ал. 4 във връзка с ал. 1 от същия 
закон. По отношение на общините, които също 
поначало могат да бъдат субект на инициатива 
за учредяване право на строеж за обекти от 
вида на посочените, не е налице оспорване от 
вносителя на искането, с което Конституци­
онният съд е сезиран, и следователно техният 
статус не следва да бъде обсъждан в рамките 
на дължимата преценка по съществото на 
настоящия конституционен спор. 
Като специален закон ЗМПВВППРБ не 
съдържа легална дефиниция на употребеното 
в него понятие „лица, които имат инвести­
ционна инициатива“. Поради това неговото 
съдържание и по-конкретно същността, обемът 
и характеристиката на т.нар. „инвестиционна 
инициатива“ следва да се изведе по тълкувате­
лен път, след съвкупен анализ на въведените 
изисквания за наличието на инвестиционен 
проект, с предписани конкретни реквизити и 
приложения от документи, регламентирани 
с нормите на чл. 112г, ал. 1 – 2 и чл. 112б, 
ал. 2 ЗМПВВППРБ, които физическите и 
юридическите лица, легитимиращи съответ­
ната инвестиционна инициатива, следва да 
представят. Съдържанието на обсъжданото 
понятие според цитирания закон, макар и да 
не е еквивалентно, се оказва сходно с употре­
беното в чл. 161 ЗУТ, субсидиарно приложим 
по силата на чл. 112п ЗМПВВППРБ, който 
борави с термина „възложител“. С разпоред­
бата на чл. 150 ЗУТ урежда инвестиционната 
инициатива като дейност по възлагане, разре­
шаване и изработване на комплексен проект 
за инвестиционна инициатива, съдържащ 
две самостоятелни съставни части: проект 
за подробен устройствен план (ПУП), вклю­
чително работен устройствен план, когато 
такъв е необходим, и инвестиционен проект. 
Преценявайки основателността на иска­
нето съобразно предложената в него правна 
аргументация, Конституционният съд обсъди 
и статуса на собствеността на обектите, вър­
ху които се изграждат новите пристанища и 
пристанищни съоръжения, респ. тези, които 
се засягат от дейността, предмет на оспоре­
ната уредба.
Действащото законодателство (чл. 92, ал. 1 
ЗМПВВППРБ) дефинира пристанището като 
участък, който включва акватория, територия 
и инфраструктура на брега на Черно море, 
р. Дунав, островите и каналите, разположено 
е на територията на една или повече общини 
и обединява природни, изкуствено създаде­
ни и организационни условия за безопасно 
приставане, престояване и обслужване на 
кораби. Според § 2, т. 29 от допълнителните 
разпоредби на същия закон (ДРЗМПВВППРБ) 
акватория на пристанище е прилежащата 
на пристанищната територия водна площ 
с естествени или създадени в резултат на 
човешка дейност условия за защита от въл­
ни и затлачване, която притежава нужните 
площ и дълбочина за безопасно подхождане, 
маневриране и приставане на най-големия 
разчетен кораб за съответното пристанище 
или пристанищен терминал. Акваторията на 
пристанището включва зона за подхождане, 
зона за маневриране на корабите и оперативна 
акватория и е определена като изключителна 
държавна собственост с изричната норма на 
чл. 92а, ал. 1 ЗМПВВППРБ за разлика от 
територията и инфраструктурата на приста­
нищата, които могат да бъдат собственост 
както на държавата, така и на общините, на 
физически и юридически лица (чл. 92а, ал. 2 
ЗМПВВППРБ). 
Законодателството е напълно безпротиво­
речиво, когато по силата на конституционната 
делегация на чл. 18, ал. 1 от Конституцията 
урежда акваторията на пристанищата като 
изключителна държавна собственост. Прави го 
последователно както със специалния закон, 
предмет на проверка от Конституционния 
съд по настоящото дело, така и със Закона за 
водите, съгласно чл. 14 на който вътрешните 
морски води и териториалното море са изклю­
чителна държавна собственост за разлика от 
морското дъно и неговите недра, в границите 
на вътрешните морски води и териториалното 
море и крайбрежната заливаема ивица на 
р. Дунав, които с разпоредбата на чл. 12, ал. 2 
ЗВ са обявени за публична държавна собстве­
ност. Съгласно чл. 6, т. 1 – 4 ЗМПВВППРБ 
вътрешните морски води включват водите