Държавен вестник, бр. 19, 2005 г., стр. 14

С Т Р .  14
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  19
ластните управители осъществяват дейностите
по чл. 25 в рамките на ръководената от тях сфера
на обществения живот.
(2) Центровете за управление при кризи:
1. поддържат непрекъснато оперативно де-
журство;
2. поддържат в постоянна готовност кому-
никационно-информационната система;
3. осигуряват наблюдение, анализ и оценка
на обстановката;
4. изготвят прогнози за възникване и разви-
тие на кризи;
5. осигуряват оповестяване при кризи;
6. осигуряват обмена на информация в про-
цеса на управление при кризи;
7. създават и поддържат база данни, свърза-
на с рискове и заплахи за възникване на кризи;
8. разработват планове за управление при
кризи.
(3) Към центровете за управление при кри-
зи със заповед на ръководителя на съответния
орган могат да се привличат допълнителни сили
и средства.
(4) Министерският съвет определя органи-
те на изпълнителната власт, към които не се
изграждат центрове за управление при кризи.
Раздел IV
Комуникационно-информационна система на
Националната система за управление при кризи
Чл. 27. (1) В органите за управление при
кризи се изгражда комуникационно-информа-
ционна система за управление при кризи.
(2) Комуникационно-информационната сис-
тема за управление при кризи се изгражда на
база мрежите на далекосъобщителните опера-
тори и на обособените информационни мрежи
на Министерския съвет, Министерството на от-
браната, Министерството на вътрешните рабо-
ти, на другите централни и териториални орга-
ни на изпълнителната власт и на органите по
чл. 19, ал. 4 от Закона за администрацията. Ко-
муникационно-информационната система се
интегрира с Комплексната автоматизирана сис-
тема за управление.
(3) Далекосъобщителните оператори предос-
тавят с предимство на Националната система
за управление при кризи далекосъобщителни
услуги с необходимото качество.
(4) При обявено кризисно положение пре-
доставените по ал. 3 услуги са за сметка на дър-
жавния бюджет.
(5) Условията и редът за предоставяне на
далекосъобщителни услуги и заплащането им
по ал. 3 и 4 се определят с правилника за прила-
гане на закона.
Чл. 28. За наблюдение, анализ и оценка на
риска и на потенциално опасните обекти и дей-
ности в органите за управление при кризи се
изграждат и поддържат системи за ранно пре-
дупреждение.
Чл. 29. (1) Оповестяването в националната
система за управление при кризи и на населе-
нието при заплаха или възникнала криза се
извършва чрез:
1. Националната система за оповестяване—
подсистема на комуникационно-информацион-
ната система за управление при кризи;
2. изградените комуникационни мрежи за
спешни повиквания;
3. средствата за масово осведомяване.
(2) Органът за управление, който осъщест-
вява общото ръководство при криза, предоста-
вя на населението информация за предприети-
те мерки.
(3) Редът и начинът за оповестяване по ал. 1
се определят с наредба на Министерския съвет.
Чл. 30. (1) При управлението при кризи, при
необходимост, се използват комуникационно-
информационните ресурси на Комплексната
автоматизирана система за управление по ред,
определен от Министерския съвет.
(2) Обменът на информация между центрове-
те за управление при кризи се осъществява от
Комуникационно-информационната система на
Националната система за управление при кризи.
Чл. 31. (1) При криза за нуждите на Нацио-
налната система за управление при кризи се
използват и мрежите на пощенските оператори.
(2) Пощенските оператори осигуряват по-
щенски услуги с предимство.
(3) При обявено кризисно положение услуги-
те по ал. 2 са за сметка на държавния бюджет.
(4) Условията и редът за предоставяне и зап-
лащане на пощенските услуги се определят с
правилника за прилагане на закона.
Чл. 32. (1) При криза централните и терито-
риалните органи на изпълнителната власт, ор-
ганите по чл. 19, ал. 4 от Закона за администра-
цията, юридическите лица и едноличните тър-
говци незабавно предоставят информация на
центровете за управление при кризи. Такава
информация се предоставя на центровете и пе-
риодично, и при поискване.
(2) Информацията по ал. 1 се използва само
за целите на управлението при кризи.
Раздел V
Сили за реагиране при кризи
Чл. 33. (1) Силите за реагиране при кризи
прилагат мерките по чл. 44 и провеждат опера-
циите за предотвратяване, овладяване и прео-
доляване на последиците от кризи.
(2) Сили за реагиране при кризи са:
1. структури на администрациите на органи-
те на изпълнителната власт;
2. формирования на юридическите лица;
3. екипи на центровете за спешна медицин-
ска помощ, на други лечебни заведения или на
здравни заведения;
4. доброволни формирования.
(3) Министерският съвет определя органи-
те на изпълнителната власт, в администрации-
те на които не се създават сили за реагиране
при кризи.
(4) Ръководството, координацията и контро-
лът на действията на силите за реагиране при
кризи се осъществяват от органите за управление
при кризи в съответствие с техните правомощия.