Държавен вестник, бр. 25, 2006 г., стр. 14

С Т Р .  14
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  25
сочват седалището и адреса на управление на
застрахователя в третата държава и на клона в
Република България;
3. номер на акта на компетентния орган, с
който е издаден лиценз за извършване на заст-
рахователна дейност, като застрахователите от
трета държава, извършващи дейност чрез клон
в Република България, посочват номера на акта
на компетентния орган по седалището на заст-
рахователя в третата държава и на компетент-
ния орган в Република България;
4. номер по БУЛСТАТ за застрахователите
със седалище в Република България, съответно
номер на регистрация в търговски или друг
подобен регистър за застрахователите със седа-
лище в държава членка или в трета държава;
5. името и адреса, съответно фирмата, седа-
лището, адреса на управление и номера по
БУЛСТАТ на превозвача на пътници със сред-
ства за обществен превоз;
6. номер, образуван по реда на чл. 26, ал. 2.
Чл. 21. Застрахователят е длъжен да снабди
превозвача с удостоверение за сключената за-
дължителна застраховка “Злополука” на път-
ниците, за всяко превозно средство на превоз-
вача, което трябва да съдържа обстоятелствата
по чл. 20 и срока на валидност на застраховка-
та. Превозвачът е длъжен да постави удостове-
рението на видно място в превозното средство.
Чл. 22. (1) При настъпване на застрахова-
телно събитие превозвачът е длъжен да уведо-
ми застрахователя. Уведомяването може да
извърши и пострадалият пътник или негови
близки. Превозвачът е задължен да състави акт
за злополука на пострадалия пътник с под-
робно описание на случая.  Препис или фото-
копие от акта се представя на застрахователя
в 10-дневен срок от настъпването на злополу-
ката.  Акт за злополука може да не се съставя,
ако тя е отразена в акт на компетентен орган по
контрола на съответния вид транспорт. В този
случай превозвачът снабдява пострадалия път-
ник или ползващите по чл. 24 лица със заверено
копие от документа по предходното изречение.
(2) Застрахователят е длъжен да приеме и
регистрира всяко уведомление за настъпило
застрахователно събитие, както и всички доку-
менти, удостоверяващи основанието на претен-
цията и размера на вредата.
Чл. 23. (1) За злополука се счита всяко съби-
тие, станало не по волята на застрахованото
лице, настъпило по време на пътуване (вклю-
чително при качване или слизане от превозно-
то средство), което в резултат на внезапни и
непредвидени действия или причини от външен
произход в срок до една година от настъпване-
то му е причинило смърт или трайна загуба на
работоспособност на застрахованото лице.
(2) За злополука се считат също:
1. изкълчванията, обтяганията или скъсва-
нията на тъкани, причинени от внезапно нап-
рягане на собствени сили;
2. инфекциите, при които заразната материя
е проникнала в организма на пострадалото от
злополука лице;
3. телесните увреждания или смъртта, нас-
тъпили по време на превоза при спасяване на
своя или на чужд живот или на имущество.
Чл. 24. (1) При смърт на застраховано лице,
настъпила вследствие на злополука, покрита по
застраховката, застрахователят изплаща заст-
рахователната сума по договора.
(2) При трайна загуба на застрахования се
изплаща такъв процент от застрахователната
сума, какъвто е процентът на трайната загуба
на работоспособност.
(3) Процентът на трайна загуба на работо-
способност се определя от ТЕЛК или от за-
страхователна експертна комисия съгласно
списък на травматичните болести и уврежда-
ния на застрахователя след окончателно и
пълно стабилизиране на уврежданията на зас-
трахования, но не по-рано от 3 месеца и не по-
късно от една година от датата на събитието.
При загуба на крайници или други човешки
органи процентът може да се определи и без да
се спазва тримесечният срок.
(4) Когато застрахованото лице е имало оп-
ределен процент трайна загуба на работоспо-
собност преди настъпването на злополуката,
този процент не се взема под внимание при
определяне трайната загуба на работоспособ-
ност в резултат на злополуката.
(5) Застрахователната сума или съответната
част от нея се изплаща на увреденото лице, а
при смърт—на законните му наследници.
(6) При смърт на непълнолетен, ограничено
запретен или нетрудоспособен, който няма нас-
ледници, застрахователната сума се изплаща на
лицата, които са го издържали.
(7) Когато застрахованото лице, съответно
неговите наследници не са навършили пълноле-
тие или са запретени, застрахователното обезще-
тение се внася на тяхно име в търговска банка,
която извършва дейност в Република България,
за което застрахователят писмено ги уведомява.
Чл. 25.  (1) За изплащане на застрахователна-
та сума или на съответна част от нея на застра-
хователя се представят следните документи:
1.  писмено искане;
2. билет, карта или друг документ в ориги-
нал, доказващ, че пострадалият е бил пътник;
3. документ по чл. 22, ал. 1;
4. препис от акта за смърт и удостоверение за
наследници в оригинал или протокол на ТЕЛК;
5. болнични листове, протоколи на ЛКК и
други документи, както и обяснения, поискани
от застрахователя.
(2) В случай на изплатено обезщетение за трай-
на загуба на работоспособност в резултат на зло-
полука и последваща смърт на застрахованото
лице до една година от датата на злополуката
дължимата застрахователна сума за смърт се
намалява с размера на изплатеното обезщетение.