Държавен вестник, бр. 56, 2002 г., стр. 55

Б Р О Й  56
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  55
c) да съдействат за мобилизацията на нови и
допълнителни източници за финансиране съг-
ласно чл. 20, т. 2, буква “b”;
d) да поощрява мобилизацията на финансо-
ви средства от частния сектор и други неправи-
телствени източници; и
e) да съдейства и способства на достъпа на
засегнатите държави—страни по конвенцията,
до съответните технологии, знания и ноу-хау.
Член 7
Отдаване на приоритет на Африка
При прилагането на тази конвенция страни-
те ще отдават приоритет на засегнатите афри-
кански държави—страни по конвенцията, от
гледна точка на особената ситуация в този ре-
гион, не изпускайки от внимание и другите за-
сегнати развиващи се държави—страни по кон-
венцията, от други региони.
Член 8
Връзка с други конвенции
1. Страните поощряват координацията на
дейностите, осъществявани в рамките на тази
конвенция и в рамките на другите съответни
международни споразумения, особено на Рам-
ковата конвенция на Организацията на обе-
динените нации за изменение на климата и
Конвенцията за биологическото разнообра-
зие, ако те са страни по тях, с цел извличане
на максимална полза от дейностите, осъщес-
твявани в рамките на всяко споразумение, като
при това се избягва дублирането на дейности.
Страните поощряват провеждането на съвмес-
тни програми, особено в сферите на научните
изследвания, обучението на кадри, системно
наблюдение и обмен на информация, в такава
степен, в каквато тези дейности могат да доп-
ринесат в постигането на целите на съответ-
ните споразумения.
2. Разпоредбите на тази конвенция не зася-
гат правата и задълженията на която и да е
страна, произтичащи от дадено двустранно,
регионално или многостранно споразумение, в
което тя е встъпила до влизането в сила за нея
на тази конвенция.
Ч А С Т  I I I
ПРОГРАМИ ЗА ДЕЙСТВИЕ, НАУЧНО-ТЕХ-
НИЧЕСКО СЪТРУДНИЧЕСТВО И МЕРКИ ЗА
ОКАЗВАНЕ НА ПОДКРЕПА
Р а з д е л  1
ПРОГРАМИ ЗА ДЕЙСТВИЕ
Член 9
Основен подход
1. При изпълнение на своите задължения,
произтичащи от чл. 5, засегнатите развиващи
се държави—страни по конвенцията, и която и
да е друга засегната държава в рамките на своя
анекс за приложение на регионално равнище
или при други условия, която писмено е уведо-
мила постоянния секретариат за своето наме-
рение да подготви национална програма за дейс-
твие, по съответен начин разработват, разгла-
сяват и осъществяват национални програми за
действие, като се основават, доколкото това е
възможно, на съществуващите и успешно осъ-
ществявани планове и програми и подрегионал-
ни и регионални програми за действие, които
се явяват централен елемент от стратегията за
борба с опустиняването и смекчаване на пос-
ледствията от сушата. Такива програми се об-
новяват в рамките на един непрекъснат процес
на участие на населението въз основа на натру-
пания опит при осъществяването им по места и
от резултатите от научните изследвания. Про-
цесът на подготовката на националните прог-
рами за действие е тясно свързан с другите уси-
лия по формулиране на националната полити-
ка за устойчиво развитие.
2. При предоставяне от развитите държави—
страни по конвенцията, на различни форми на
помощ в съответствие с разпоредбите на чл. 6
приоритет се дава на подкрепата, както е било
договорено, на националните, подрегионални-
те и регионалните програми за действие на за-
сегнатите развиващи се държави—страни по
конвенцията, особено на африканските държа-
ви, било пряко, било чрез съответните многос-
транни организации или и по двата начина.
3. Страните способстват за това, органите,
фондовете и програмите на Организацията на
обединените нации и другите съответни меж-
дународни организации, учебни заведения, на-
учни кръгове и неправителствени организации,
способни да сътрудничат, в съответствие с тех-
ния мандат и според възможностите си да оказ-
ват подкрепа в разработването и осъществява-
нето на програми за действие и провеждане на
последващи инициативи във връзка с тях.
Член 10
Национални програми за действие
1. Националните програми за действие имат
за цел да определят факторите, допринасящи за
опустиняването, а така също и практическите
мерки, необходими за борбата с опустиняване-
то и смекчаването на последствията от сушата.
2. В националните програми за действие се
уговарят съответните роли на правителството,
местните общини и ползвателите на земите и
се определят наличните и необходимите ресур-
си. Те в частност:
a) включват в себе си дългосрочни страте-
гии за борба с опустиняването и смекчаване на
последствията от сушата, акцентират на прак-
тическото приложение и се обвързват с нацио-
налната политика за устойчиво развитие;
b) допускат внасяне на изменения с оглед на
променящи се обстоятелства и са достатъчно
гъвкави на местно равнище за вземане на реше-
ния в различни социално-икономически, био-
логически и геофизически условия;