Държавен вестник, бр. 61, 2022 г., стр. 22

СТР.  22	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  61
баланс да се постигне, като се държи ръка 
върху пулса на динамично променящата се 
социална и икономическа действителност. 
В чл. 117, ал. 3 от Конституцията е предви­
дено, че съдебната власт има самостоятелен 
бюджет. По този начин на конституционно 
ниво се осигурява спазването на прокламира­
ния в чл. 117, ал. 2 конституционен принцип 
на независимост на съдебната власт. Връз­
ката между бюджетната самостоятелност 
на съдебната власт и независимостта на 
магистратите е откроена и в практиката на 
Конституционния съд, където се поддържа, 
че разпоредбата на чл. 117, ал. 3 от Консти­
туцията има за принципно предназначение 
да отдели бюджета на съдебната власт от 
компетентностите на Министерския съвет, 
за да осигури нейната независимост.
Независимостта и бюджетната самосто­
ятелност на съдебната власт пряко детер­
минират особеностите на процедурата за 
приемане на бюджета на съдебната власт 
като съставна част на държавния бюджет 
и Конституционният съд обръща внимание 
на това в своята практика (Решение № 18 от 
1993 г. по к. д. № 19/1993 г.). Така проекто­
бюджетът на съдебната власт се съставя от 
Висшия съдебен съвет и се внася в („предлага 
на“) Министерския съвет. Поради самосто­
ятелния характер на този бюджет спрямо 
изпълнителната власт Министерският съвет 
не може да прави никакви промени в него 
(съкращения, изменения, размествания на 
кредити). Министерският съвет получава 
проектобюджета на съдебната власт, за да го 
включи в този вид, в който му е представен 
от Висшия съдебен съвет, в проекта на дър­
жавния бюджет, който съгласно чл. 87, ал. 2 
се внася в Народното събрание.
Министерският съвет и министърът на 
финансите могат да направят цялостна или 
частична преценка на проектобюджета на 
съдебната власт, да изразяват несъгласие със 
съдържащи се в него позиции, да предлагат 
съкращения на незаконосъобразни или непра­
вилни разходи, да изискват икономии и др. 
Всичко това обаче са преценки, несъгласия, 
възражения, които се правят пред Народ­
ното събрание и неговите парламентарни 
комисии. Само Народното събрание може 
да се произнесе по направените преценки и 
възражения и окончателно да реши всички 
въпроси относно общия обем на бюджета 
на съдебната власт и разпределянето на 
кредитите.
Конституцията не предпоставя какво да 
бъде съдържанието на бюджетните закони. 
Поради това и определянето на общия обем 
на бюджета на съдебната власт е преди 
всичко въпрос на бюджетна политика, на 
фискална, управленска и законодателна це­
лесъобразност. Проявената от законодателя 
целесъобразност в тази сфера поначало не 
се поддава на проверка с юрисдикционни 
средства и остава отвъд обхвата на контрола 
за конституционност, замислен и реализиран 
като механизъм за разрешаване на възникнали 
конституционноправни спорове по юридиче­
ски правила и критерии. По този начин се 
държи сметка за повелята за сдържаност на 
конституционния съдия (т. нар. judicial self-
restraint) спрямо концептуалните решения на 
демократично легитимирания законодател.
Конституционно ограниченото управление 
обаче не създава абсолютна власт на нито 
един от учредените органи, дори и избран 
чрез преки, състезателни и демократични 
избори. Затова и в контекста на разделението 
на властите като основен принцип на консти­
туционната система свободата на преценка, с 
която разполага парламентът в бюджетната 
сфера, не е неограничена. 
Като основен закон Конституцията задава 
в правна форма параметрите, на които стъпва 
и се развива политическият живот у нас, а 
това предполага и фиксирането на граници 
на регламентарната автономия. Независимо 
от факта, че разпределението на бюджетни 
средства за Прокуратурата e политическо 
решение, законодателната власт не следва 
да е в позицията да оказва по ненадлежен 
начин въздействие върху Прокуратурата, 
когато взема решение за нейния бюджет. 
Решението за разпределението на средства 
за Прокуратурата следва да бъде взето при 
строго спазване на принципа за нейната 
независимост и следва да гарантира необхо­
димите предварителни условия за изпълне­
нието на мисията є. В случая дискрецион­
ната преценка на парламента в бюджетната 
сфера намира своята граница в защитеното 
от Конституцията съдържание на принципа 
за независимост на съдебната власт, който 
предявява изисквания и към процедурата за 
приемане на бюджетни закони.
Както се посочи по-горе, принципът за 
независимост на съдебната власт пряко де­
терминира особеностите на законодателния 
процес по обсъждане и приемане на дър­
жавния бюджет в частта за съдебната власт 
и законодателят трябва да се ръководи от 
основополагащо значение на този принцип 
в хода на цялата бюджетна процедура. Стре­
межът за запазване на независимостта на 
съдебната власт следва да е съображение от 
първостепенен нормотворчески порядък и да 
е видим и ясно и недвусмислено разпознава­
ем във всеки един етап от законодателния 
процес по приемане на държавния бюджет, 
вкл. при упражняване на правото на народ­
ните представители да правят предложения 
за изменение и допълнение между първо и 
второ четене. Разполагането на регламентар­
ната автономия в бюджетната сфера в така