Държавен вестник, бр. 58, 2020 г., стр. 9

БРОЙ  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
обекти по изключение и допускането (в усло­
вията на същото изключение) на „поставяне 
на шатри и палатки, както и преминаването, 
паркирането и престоят на превозни средства, 
ремаркета и полуремаркета“. Съобразеното 
с Конституцията тълкуване на чл. 17а ЗУЧК 
предполага, че допускането на дейностите 
по ал. 2 има смисъл и е възможно само за 
нуждите на изграждането, обслужването или 
експлоатацията на обекти с национално значе­
ние и специални обекти, свързани с отбраната 
и сигурността на страната, чието изграждане 
е позволено. „Преминаването, паркирането 
и престоят на ремаркета и полуремаркета“ 
е естествено необходимо за строителна дей­
ност. Както за тези, така и за всички други 
„превозни средства“ преминаването трябва 
да се смята за допустимо само ако е необ­
ходимо за осъществяването на позволената 
по изключение дейност и само ако не при­
чинява никакви или причинява минимални 
и неизбежни увреждания на околната среда 
във всичките є елементи.
По същия начин следва да се разбира и че 
поставянето на „шатри и палатки“ е допустимо 
единствено за осъществяването на позволената 
по ал. 1 на чл. 17а строителна дейност (напр. 
за съхраняване на материали, нощувка на 
работници и т.н.) и изключва възможността, 
когато с влязъл в сила подробен устройствен 
план е предвидено изграждане на посочените 
обекти, достъп да имат и всякакви други „пре­
возни средства, ремаркета и полуремаркета“, 
вкл. кемпери и каравани, респ. да е възможно 
поставянето на „шатри и палатки“ – т.е. да се 
осъществява къмпингуване. Такава дейност е 
допустима само ако е очевидно необходима 
за осъществяването на позволената по из­
ключение строителна дейност и само ако не 
причинява никакви или причинява минимални 
и неизбежни увреждания на околната среда 
във всичките є елементи.
Строителството на посочените в ал. 1 на 
чл. 17а обекти предполага известно въздейст­
вие върху дюните. Предвид техните природни 
особености („пясъчните дюни са образувания 
с млад еволюционен процес и с много малко 
съдържание на свързващи вещества, поради 
което цялостният почвено-растителен ком­
плекс и намиращата се на тях флора и фауна се 
явява една изключително крехка екосистема, 
която лесно може да бъде наранена и да се 
разпадне“, както се посочва в становището на 
министъра на туризма) то следва да е строго 
ограничено само до пряко необходимото за 
строителството и последващата експлоатация 
на тези обекти и не може да бъде основание 
за прекратяване на статуса им на защитени 
обекти. Посочените в ал. 1 дюни имат такъв 
статус както преди, така и по време и след 
евентуалното осъществяване на предвиденото 
изключение от забраната на човешко въздейст­
вие. Те са особен природен феномен, защитена 
територия, като задължение на държавата е 
да ги опазва и използва разумно (по арг. от 
чл. 15 от Конституцията).
Като разрешава поставяне на шатри и па­
латки и преминаване, паркиране и престой 
на превозни средства, макар без изрично да 
обвързва строго подобни действия с изграж­
дането, поддръжката или експлоатацията на 
посочените обекти, разпоредбата на чл. 17а, 
ал. 2 не лишава посочените в ал. 1 дюни от 
статуса им на защитен обект и не може да се 
прилага освен съобразено със задължението 
за опазването им по чл. 15 от Конституцията.
Член 15 от Конституцията предвижда, че 
Република България осигурява опазването и 
възпроизводството на околната среда, поддър­
жането и разнообразието на живата природа и 
разумното използване на природните богатства 
и ресурсите на страната. Конституционният 
съд приема в своята практика, че това е „им­
ператив“, който се отнася до „всички дейности 
и до всички форми на собственост“ (Решение 
№ 12 от 28.11.2013 г. по к. д. № 9 от 2013 г.), вкл. 
и публичната държавна собственост, каквато 
са дюните (по смисъла на чл. 6, ал. 4, т. 4 
ЗУЧК). Член 15 от Конституцията закрепва 
задължение на държавата, което съответства 
на закрепеното в чл. 55 основно право на 
гражданите на здравословна и благоприятна 
околна среда в съответствие с установените 
стандарти и нормативи.
„Конституцията изисква държавната поли­
тика при осъществяване на дейности, свър­
зани с околната среда, да бъде съобразена с 
изискванията на чл. 15 от Конституцията. 
Тази политика съответства и на определе­
нието, дадено в § 1, т. 1 от допълнителните 
разпоредби на Закона за опазване на околната 
среда, което характеризира околната среда 
като комплекс от дейности, които са насоче­
ни към предотвратяване на деградацията на 
околната среда, към нейното възстановяване, 
запазване и подобряване. …Всяко засягане на 
интегритета на дюните представлява такава 
деградация на околната среда, защото прави 
невъзможно възобновяването им и уврежда 
непоправимо природната среда и природни­
те екосистеми“ (Решение № 12 от 2013 г. по 
к.д. № 9 от 2013 г.).
Разширяването на обхвата на забранените 
дейности върху пясъчните дюни по чл. 17а, 
ал. 2 ЗУЧК цели изпълнение на задължени­
ето на държавата по чл. 15 и на защитата на 
правата по чл. 55 от Конституцията. В този 
смисъл новата разпоредба на чл. 17а, ал. 2 
ЗУЧК не противоречи на чл. 15 и чл. 55 от 
Конституцията, а е тяхна реализация.
Конституционният съд е посочил (в същото 
Решение № 12 от 28.11.2013 г. по к. д. № 9 от 
2013 г. по отношение на обявената от него 
за противоконституционна т. 2 на ал. 1 на 
чл. 17а ЗУЧК), че предвиденото изключение, 
което има за основание на разрешението само 
наличието на подробен устройствен план, 
обезсмисля забраната и води до нарушаване 
на чл. 15 от Конституцията и разпоредбата