Държавен вестник, бр. 68, 2010 г., стр. 92

СТР.  92	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  68
IV.3.5. Ако за пациент има на разположение 
повече от един донор с еднаква степен на съвмес­
тимост по отношение на HLA критериите за избор, 
се вземат под внимание следните допълнителни 
критерии за избор на окончателен донор:
 пол: ако е възможно за пациент мъж да се 
избегне женски донор,
 възраст: по-млади донори са за предпочитане 
пред по-възрастни,
 CMV статус: ако е възможно за CMV-негати­
вен пациент да се избере CMV-негативен донор,
 АВ0 кръвна група: предимство имат донор и 
реципиент с една и съща АВ0 кръвна група.
IV.4. HLA типизиране и търсене на донор
IV.4.1. ТДФ и РТДФ
IV.4.1.1. Първоначални изследвания:
Пациентите, техните братя, сестри и родители 
е задължително да бъдат тестувани за HLA-A, -B, 
-DRB1 локусите.
IV.4.1.2. Потвърдително HLA типизиране: 
След успешни ТДФ/РТДФ е задължително да 
се извърши HLA-A, -B, -C, -DRB1, -DQB1 из­
следване с висока разграничителна способност на 
реципиента и неговия потенциален донор с нови 
кръвни проби, преди ТХСК.
IV.4.2. ТДР 
IV.4.2.1. Първоначални изследвания
Доброволците, включени в регистъра на нерод­
ствени донори на костен мозък и/или периферни 
стволови клетки, трябва задължително да бъдат 
HLA типизирани за HLA-A, -B, -DRB1 локусите 
в структура на лечебно заведение, което отговаря 
на изискванията на този стандарт.
IV.4.2.2.  Стволови клетки от кръв от пъпна връв.
4.2.2.1. Единиците кръв от пьпна врьв трябва 
да бъдат изследвани първоначално по HLA-A, -B, 
-DRB1 локусите в структура на лечебно заведение, 
което отговаря на изискванията на този стандарт.
4.2.2.2 . Потвърдителното типизиране се извърш­
ва с нова проба, взета от съчлененото с единицата 
сакче с молекулярно-биологичен метод с висока 
разграничителна способност по HLA-A, -B, -DRB1 
локусите. При необходимост се изследват HLA-C 
и DQB1 локусите.
4.2.2.3. Приемливи са различия по 1 или 2 
HLA-A, -B, -DRB1 антигена/алела
IV.4.3. HLA потвърждаващ тест на пациента
Преди започване на ТДР трябва да се проведе 
задължително молекулярно-биологично HLA-A,-B, 
-C, -DRB1, -DQB1 тестуване на пациента с висока 
разграничителна способност (на алелно ниво). 
Преди трансплантация HLA типизирането се 
повтаря в структура на лечебно заведение, което 
отговаря на изискванията на този стандарт, с на­
ново взета кръвна проба от пациента. 
IV.4.4. HLA потвърждаващ тест на потенциа­
лен донор.
При наличие на HLA-A,-B,-DRB1 съвместим 
потенциален донор се извършва разгърнато HLA 
(A,-B,-C, -DRB1, -DQB1) типизиране на алелно 
ниво. Изискването на кръвна проба от частично 
HLA съвместим донор за допълнително разгърнато 
типизиране се преценява, когато няма подходящ 
HLA съвместим донор. 
Потвърждаващото типизиране на потенциал­
ни донори се извършва с нова кръвна проба по 
молекулярно-биологични методи в структура на 
лечебно заведение, което отговаря на изискванията 
на този стандарт.  Тестуване на HLA-DPB1 локуса 
може да се извърши в случай, че са на разпо­
ложение повече HLA-A, -B, -C, -DRB1, -DQB1 
съвместими донори.
IV.5. Изисквана разграничителна способност 
на HLA типизирането. 
IV.5.1. Методи за HLA типизиране 
IV.5.1.1. Конвенционална серология (микро­
лимфоцитотоксичен тест)
Серологичният HLA тест е с по-ниска раз­
граничителна способност. Могат да се различат 
основни антигенни групи, напр. В40, и подгрупи 
напр. В40 (60) и В40 (61).
IV.5.1.2. Молекулярно-биологично HLA типи­
зиране/полимеразно-верижна реакция (PCR) с 
праймери, специфични за дадена секвенция (SSP); 
с олигонуклеотидни проби, специфични за дадена 
секвенция (SSOP); секвениране (SBT).
В зависимост от праймерите/сондите, PCR-SSP 
или PСR-SSOP могат да имат определено ниво на 
разграничаване, което:
 позволява определяне на серологичните групи 
и подгрупи, т. нар. ниско разграничително ниво, 
 позволява определяне на индивидуалните 
алели, т. нар. типизиране с висока степен на 
разграничаване.
Най-прецизната високоразграничителна тех­
ника е ДНК секвенирането. Тя позволява да се 
идентифицират и да се характеризират нови HLA 
алели.
IV.5.1.3 .Съответствие между молекулярно-био­
логични резултати и серологичните им  еквиваленти
Многобройни алели могат да се причислят към 
една и съща серологично определена основна група 
или подгрупа (Таблица № 2a и Таблица № 2б). За 
други алели засега не е известен серологичен ек­
вивалент, тъй като или не е правено серологично 
тестуване, или съответните референтни клетъчни 
линии показват реакция, която не позволява ед­
нозначна интерпретация със засега произвежданите 
типизиращи серуми и моноклонални антитела.
IV.5.2.HLA-А, -В типизиране
IV.5.2.1. Общи положения
В случай, че по основните HLA-A, -B алелни 
групи, определени с ниско разграничителни техники 
(Таблица № 3), не може да се направи прецен­
ка на HLA-A, -B съвместимостта, в рамките на 
ТДФ, РТДФ и ТДР, необходимо е да се извърши 
типизиране с техника с по-висока разграничителна 
способност.
При първоначално изследване на пациента и 
неговите кандидат-донори структурата, извършваща 
HLA типизирането, трябва да прецени в съответ­
ствие с данните от Таблица № 3 дали:
· HLA-А, -В да се определят серологично и 
проблемните случаи след това да се изяснят с 
молекулярно-биологичен тест,
· HLA-A, -B да се тестуват молекулярно-био­
логично.
Преди започване на ТДР е необходимо HLA-A,-B 
типизиране на пациента с висока разграничител­
на способност (Таблица № 4). Потвърждаващото 
типизиране в рамките на РТДФ и ТДР, както и 
при ТДФ, когато не може еднозначно да се опре­