Държавен вестник, бр. 85, 2017 г., стр. 25

БРОЙ  85	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  25  
Разглеждане от съда
Чл. 56. (1) Съдът е длъжен да разгледа 
жалбата, протеста или иска, независимо дали 
мярката за помощ се разглежда от Европейската 
комисия за съвместимост с вътрешния пазар. 
Съдът не може да преценява дали мярката за 
помощ е съвместима с вътрешния пазар.
(2) При разглеждане на жалбата, протеста 
или иска съдът взема предвид практиката на 
Съда на Европейския съюз и на Европейската 
комисия. 
Искане до Европейската комисия 
Чл. 57. (1) Съдът може да поиска от Ев-
ропейската комисия да изрази становище по 
приложимостта на правилата за държавните 
помощи или относно съществуваща и/или 
одобрена схема за държавна помощ или мини-
мална помощ, или да се произнесе с решение 
за установяване на съвместимост на мярката 
за помощ с вътрешния пазар.
(2) Съдът може да иска съдействие от 
Европейската комисия за предоставяне на 
необходима информация, включително по 
висящите пред комисията процедури, или на 
становище относно прилагането на правилата 
за държавни помощи или минимални помощи. 
Когато е необходимо, съдът може да поиска 
от Европейската комисия да представи копия 
на документи, които не са публикувани, както 
и информация относно фактически и статис-
тически данни, пазарни проучвания и други 
данни и документи. 
Преюдициално запитване 
Чл. 58. Независимо дали е направено искане 
по чл. 57, съдът може да отправи преюдици-
ално запитване до Съда на Европейския съюз 
относно тълкуване на разпоредба от правото 
на Европейския съюз или тълкуване относно 
валидността на акт на органите на Европейския 
съюз, които имат отношение към предмета на 
делото.
Спиране на производството
Чл. 59. В случаите по чл. 57 и 58 съдът спира 
производството по делото.
Произнасяне 
Чл. 60. Съдът може да постанови:
1. отмяна на акта за предоставяне на дър-
жавна помощ или минимална помощ;
2. преустановяване изплащането на непра-
вомерна държавна помощ или на минимална 
помощ;
3. изплащане на обезщетение поради нару-
шаване на задължението за отлагане;
4. възстановяване на неправомерно пре-
доставена държавна помощ и неправомерно 
получена минимална помощ от получателя и 
заплащане на лихва за неправомерност;
5. изплащане на обезщетение за причине-
ни вреди на конкуренти на получателя и/или 
трети лица;
6. възстановяване на държавна помощ, 
която не е възстановена – по реда на глава 
шеста, или възстановяване на минимална 
помощ, която не е възстановена по реда на 
чл. 37, независимо дали е издаден акт за ус-
тановяване на публично вземане;
7. забрана за предприемане на действия по 
изплащане на неправомерна държавна помощ 
или минимална помощ.
Лихва за неправомерност 
Чл. 61. (1) Когато съдът постанови въз-
становяване на неправомерно предоставена 
държавна помощ, той определя и лихва за 
неправомерност до датата на пълното въз-
становяване на помощта. 
(2) Когато към датата на съдебното решение 
Европейската комисия е дала становище или 
е взела решение, че помощта е съвместима с 
вътрешния пазар, съдът не присъжда пълното 
възстановяване на неправомерно предоставе-
на държавна помощ, но присъжда лихва за 
неправомерност в периода от получаване на 
помощта до датата на решението на Европей-
ската комисия.
(3) Когато с решение на Европейската 
комисия е определен размерът на лихвата за 
неправомерност, съдът присъжда този размер.
Обезщетение
Чл. 62. (1) В случите по чл. 60, т. 3 и 6 
съдът постановява изплащане на обезщетение, 
когато бъдат доказани вреди.
(2) В случите по чл. 60, т. 5 съдът постано-
вява изплащане на обезщетение за причинени 
вреди, когато това е поискано след доказване 
на вредите и когато са налице едновременно 
следните условия:
1. с акта за предоставяне на помощта е 
нарушена разпоредба на нормативен акт, която 
предоставя права, и нарушението е тежко;
2. предоставянето на помощта е довело 
до по-благоприятни условия при създаването  
и/или пазарното предлагане на стоки или 
услуги за получателя спрямо тези на негови-
те конкуренти или е довело до имуществено 
увреждане на трети лица; 
3. между нарушението и вредите съществува 
пряка причинно-следствена връзка.
(3) При определяне размера на обезщетени-
ето по ал. 2 съдът взема предвид причинените 
на ищеца вреди от:
1. пропусната печалба, изразяваща се в 
нереализирани или непредоставени стоки  
и/или услуги;
2. загуба на актив или невъзможност за 
подобряване на актив;
3. загуба на пазарен дял, при която от-
четените действителни приходи на ищеца 
са в по-малък размер от приходите, които 
той би реализирал, ако помощта не е била 
предоставена;