Държавен вестник, бр. 104, 2000 г., стр. 27

Б Р О Й  104
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  27
всички системи от светлини се намират в една равни-
на. Тази равнина има правоъгълна форма и е разпо-
ложена симетрично на централния ред от системата
светлини за подход за кацане. Тя започва от прага на
ПИК, има широчина 120 m и продължава на разсто-
яние 60 m извън границите на тази система от страна-
та на подхода за кацане.
1.2.3.2. В границите на светлинната равнина не се
допускат обекти, по-високи от тази равнина, с изклю-
чение на указаните по-долу. Всички пътища и авто-
магистрали се считат за препятствия с обекти, изви-
сяващи се на 4,8 m над горната точка на повърхността
на пътя, с изключение на служебните пътища на ле-
тището, където движението на транспорта се контро-
лира от съответните летищни служби и се координи-
ра от летищната контролна кула. Жп пътищата, не-
зависимо от интензивността на движението, се счи-
тат за препятствия с обекти, извисяващи се на 5,4 m
над горния край на релсите.
1.2.3.3. Някои елементи от радиоелектронните сис-
теми за кацане, например отражателите, антените,
контролните устройства и т.н., трябва да са по-високо
от светлинната равнина. Предприемат се всички мерки
за изнасянето на тези елементи извън границите на
светлинната равнина. Това е осъществимо за много от-
ражатели и контролни устройства.
1.2.3.4. Ако в границите на светлинната равнина е
установен курсов радиофар на ILS, се счита, че този
фар или параболична антена, ако при това тя се из-
ползва, трябва по височина да превишават светлин-
ната равнина. В този случай височината на конструк-
циите на тези инсталации трябва да е минимална и те
се разполагат по възможност по-далече от прага на
ПИК. Височината на тези конструкции съгласно об-
щото правило може да се увеличава с отдалечаването
от прага с 15 cm през всеки 30 m. Например, ако кур-
совият фар е разположен на 300 m от прага на ПИК,
параболичната антена може да е над светлинната
равнина максимум на 10x15=150 cm, но за предпочи-
тане е, ако това не нарушава нормалното функциони-
ране на ILS, тази височина да бъде колкото се може
по-малка.
1.2.3.5. При разполагане на азимутална антена на
MLS се спазват инструкциите, дадени в допълнение
G към част I на приложение № 10 към Конвенцията
за международно гражданско въздухоплаване. В тези
инструкции, които съдържат също и указания за съв-
местяване на азимуталната антена на MLS и курсо-
вия маяк на ILS, е посочено, че азимуталната антена
на MLS може да се установява в границите на свет-
линната равнина там, където е невъзможно или прак-
тически нецелесъобразно тя да се установи извън
външния край на светлините за приближаване за оси-
гуряване на захождане за кацане от противоположна
посока. Ако антената на MLS е установена по про-
дължение на осовата линия на ПИК, тя се разполага
колкото се може по-далече от най-близката до ази-
муталната антена на MLS светлина по посока на края
на ПИК. Фазовият център на азимуталната антена на
MLS се разполага поне на 0,3 m по-високо от центъра
на най-близката до азимуталната антена на MLS свет-
лина по посока към края на ПИК (тази стойност може
да се намали до 0,15 m, ако на това място не възник-
ват проблеми на значителни смущения). Спазването
на това изискване, целта на което е качеството на
сигналите на MLS да не влияе върху системата от
светлините за приближаване, може да доведе до час-
тично засенчване на системата от светлини от азиму-
талната антена на MLS. За да не се намалява в резул-
тат на такова засенчване ефективността на визуално-
то насочване по-ниско от допустимото ниво, азиму-
талната антена не трябва да е по-близо от 300 m от
края на ПИК, при това е желателно тя да е на разсто-
яние 25 m от 300-метровия светлинен хоризонт (така
антената ще е разположена на разстояние 5 m зад
светлината, установена на разстояние 330 m от края
на ПИК). Там, където азимуталната антена е установе-
на по такъв начин, тя частично ще засенчва само цен-
тралната част от 300-метровия светлинен хоризонт на
системата от светлините за приближаване. Независи-
мо от това винаги се осигурява изправното състояние
на незасенчените светлини на светлинния хоризонт.
1.2.3.6. Обектите, които са извън границите на свет-
линната равнина и изискващи в съответствие с посоче-
ните изисквания увеличаване на височината на свет-
линната равнина, се премахват или преместват, ако
икономически това е по-оправдано от увеличаване на
височината на светлинната равнина.
1.2.3.7. Понякога от икономически съображения
някои обекти е невъзможно да бъдат премахнати, по-
нижени или преместени. Тези обекти могат да се на-
мират толкова близо до прага на ПИК, че наклонът,
равен на 2 %, не създава необходимата резервна ви-
сочина над тях. При наличието на такива условия и
при липсата на възможност те да се изменят може да
се увеличи ъгълът на наклона или да се използва “стъ-
паловидният наклон” светлините за приближаване да
са по-високо от тези обекти. Към “стъпаловидни” или
с увеличени градиенти наклони се прибягва само
когато е невъзможно да се приложат стандартните
критерии за наклона и в този случай тяхната стойност
трябва да е абсолютно минимална. В съответствие с
това изискване на най-отдалечения участък на систе-
мата не се допускат никакви отрицателни наклони.
1.2.4. Разглеждане влиянието на намаляването на
дължината:
1.2.4.1. Необходимостта от съответна система за
точен подход за кацане, когато от пилота се изисква
определяне на визуални ориентировки преди кацане, е
трудно да бъде преоценена. Безопасността и регуляр-
ността на такива операции зависи от определянето на
тези визуални ориентировки. Относителната височина
над прага на ПИК, на която пилотът решава, че има
достатъчно визуални ориентировки за продължаване
на точния подход за кацане и кацане, се изменя в зави-
симост от типа на осъществявания подход за кацане и
от други фактори, като метеорологичните условия, на-
земното и бордното оборудване и т.н. Необходимата
дължина на системата на светлините за приближаване,
която трябва да осигури цялото разнообразие на такива
точни подходи за кацане, е 900 m и по възможност тя
винаги се осигурява.
1.2.4.2. На някои места е невъзможно на ПИК да
се установи 900-метрова дължина на светлинната
система за точен подход за кацане. В такива случаи
се полагат всички усилия за осигуряване на възмож-
но по-голяма дължина на системата от светлините
за подхода за кацане. Гражданската въздухоплава-
телна администрация може да наложи ограничения
върху операциите на ПИК, оборудвани със система
от светлини с намалена дължина. Редица фактори
влияят на това, на каква относителна височина пи-
лотът трябва да вземе решение за продължаване на
захождането за кацане или за минаване на втори кръг.