Държавен вестник, бр. 63, 2003 г., стр. 25

Б Р О Й  63
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  25
ж) терминът “национално лице” означава:
1. всяко физическо лице, притежаващо
гражданство на едната договаряща
държава;
2. всяко юридическо лице, гражданско
дружество или асоциация, чийто ста-
тут се основава на законите в една от
договарящите държави;
з) терминът “международен транспорт” оз-
начава всеки превоз с кораб, самолет, железо-
пътно или шосейно транспортно средство, из-
вършван от предприятие на едната договаряща
държава, освен ако корабът, самолетът, желе-
зопътното или шосейното транспортно средст-
во се експлоатира изключително между места,
намиращи се в другата договаряща държава;
и) терминът “компетентен орган” означава:
1. по отношение на България—министъ-
ра на финансите или негов упълномо-
щен представител;
2. по отношение на Монголия—министъ-
ра на финансите или негов упълномо-
щен представител.
2. При прилагането на спогодбата от всяка
договаряща държава всеки термин, който не е
определен, ще има значението, което му придава
към момента на прилагането законодателството
на тази държава по отношение на данъците, об-
хванати от спогодбата. Всяко значение, опреде-
лено в данъчното законодателство на тази дър-
жава, ще е меродавно по отношение на значени-
ето, определено в други закони на тази държава.
Член 4
Местно лице
1. За целите на тази спогодба понятието
“местно лице на едната договаряща държава”
означава всяко лице, което съгласно законода-
телството на тази държава подлежи на данъчно
облагане поради своето местожителство, мес-
топребиваване, място на действително управ-
ление, място на учредяване или всеки друг кри-
терий от подобно естество. Все пак този термин
не включва лице, което подлежи на данъчно
облагане в тази държава единствено поради
получаване на доходи от източници в тази дър-
жава или имущество, намиращо се в нея.
2. Когато въз основа на разпоредбата на ал. 1
едно физическо лице е местно и на двете дого-
варящи държави, тогава неговото положение
се определя, както следва:
а) то се счита за местно лице само на държа-
вата, в която разполага с постоянно жилище;
ако то разполага с постоянно жилище в двете
държави, то се счита за местно лице само на тази
държава, с която има най-тесни лични и иконо-
мически връзки (център на жизнени интереси);
б) ако държавата, в която е центърът на
жизнените му интереси, не може да бъде опре-
делена или ако то не разполага с постоянно
жилище в нито една държава, то се счита мес-
тно лице само на държавата, в която обичайно
пребивава;
в) ако то обичайно пребивава в двете държа-
ви или в нито една от тях, то се счита за местно
лице на държавата, на която е гражданин;
г) ако то е гражданин на двете държави или
на нито една от тях, компетентните органи на
договарящите държави ще решат въпроса чрез
взаимно споразумение.
3. Когато в съответствие с разпоредбите на
ал. 1 лице, което не е физическо лице, е местно
на двете договарящи държави, то се счита за
местно лице на държавата, съгласно законода-
телството на която е учредено.
Член 5
Място на стопанска дейност
1. За целите на тази спогодба изразът “място
на стопанска дейност” означава определено
място на дейност, чрез което се извършва ця-
лостно или частично стопанската дейност на
едно предприятие.
2. Терминът “място на стопанска дейност”
включва по-специално:
а) място на управление;
б) клон;
в) офис;
г) фабрика;
д) работилница;
е) мина, нефтен или газов кладенец, кариера
или всяко друго място за добиване на природни
богатства.
3. Строителна площадка, строителен или
монтажен обект се считат за място на стопан-
ска дейност само ако работата, свързана с тях,
продължава повече от 12 месеца.
4. Независимо от предходните разпоредби
на този член се счита, че изразът “място на
стопанска дейност” не включва:
а) използването на съоръжения единствено
с цел складиране, излагане или доставка на сто-
ки, принадлежащи на предприятието;
б) поддържането на запаси от стоки, при-
надлежащи на предприятието, единствено с цел
складиране, излагане или доставка;
в) поддържането на запаси от стоки, при-
надлежащи на предприятието, единствено с цел
преработката им от друго предприятие;
г) поддържане на определено място изклю-
чително за покупка на стоки или за събиране на
информация  за предприятието;
д) поддържане на определено място изклю-
чително за дейност, която има подготвителен
или спомагателен характер за предприятието.
5. Независимо от разпоредбите на ал. 1 и 2,
когато лице, което не е представител с незави-
сим статут, за когото се прилага разпоредбата
на ал. 6, действа от името на предприятие и има
и обичайно упражнява в едната договаряща
държава правото да сключва договори от име-
то на предприятието, счита се, че това предпри-
ятие има място на стопанска дейност в тази
държава по отношение на всички дейности,
които това лице извършва за предприятието,
освен ако дейностите на такова лице са ограни-