Държавен вестник, бр. 39, 2003 г., стр. 2

С Т Р .  2
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  39
ОФИЦИАЛЕН РАЗДЕЛ
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 5
от 18 април 2003 г.
по конституционно дело № 5 от 2003 г.
Конституционният съд в състав: председа-
тел: Румен Янков, членове: Георги Марков,
Димитър Гочев, Неделчо Беронов, Стефанка
Стоянова, Маргарита Златарева, Васил Гоцев,
Людмил Нейков, Живан Белчев, Пенка Томче-
ва, Лазар Груев, при участието на секретар-про-
токолиста Мариана Георгиева разгледа в зак-
рито заседание на 17 и 18 април 2003 г. консти-
туционно дело № 5 от 2003 г., докладвано от съ-
дията Румен Янков.
Делото е образувано на 5.III.2003 г. по иска-
не на 50 народни представители от ХХХIХ На-
родно събрание за установяване противоконс-
титуционност на Закона за изменение и допъл-
нение на Закона за приватизация и следприва-
тизационен контрол (ЗИДЗПСПК)—обн., ДВ,
бр. 20 от 2003 г. Впоследствие с определение от
18.III.2003 г. към делото са присъединени к.д.
№ 8 от 2003 г., образувано по искане на прези-
дента на Република България, и к.д. № 7 от
2003 г. от втора група от 56 народни представи-
тели, за да бъде постановено общо решение.
Основанието за обединяването на делата е, че
исканията за установяване на противоконсти-
туционност на закона се покриват.
По делото са постъпили становища от заин-
тересуваните страни—Народното събрание
(НС), Президента на републиката, Министерс-
кия съвет (МС), Върховния административен
съд (ВАС) и Агенцията за приватизация (АП),
които са обсъдени по-долу.
1. Относно твърдението за противоречие на
ЗИДЗПСПК на чл. 4, чл. 81, ал. 2 и 3, чл. 88 и
чл. 101, ал. 2 от Конституцията (т. 1, 5 и 6 от
искането на групата от 50 народни пред-
ставители)
Първата група народни представители твър-
дят, че на първо четене на законопроекта за
приемане на ЗИДЗПСПК в стенографския про-
токол от заседанието на НС от 30.I.2003 г. е от-
белязано, че са гласували общо 218 народни
представители: “за”—113, “против”—97, “въз-
държали се”—8. “По безспорен начин се уста-
новява, че поне 9 народни представители въоб-
ще не са участвали в гласуването и не са в стра-
ната.” Доводът на вносителите е—още на пър-
во четене законопроектът не е приет.
Второто оплакване се отнася до гласуване на
президентското вето на 27.II.2003 г. В стенограф-
ските протоколи е отбелязано, че са гласували
125 народни представители. Този факт, според
тях, е опроверган от признанието на председате-
ля на НС, че е гласувано с чужди карти.
Народното събрание, МС и АП са застанали
на становище, че при проверка на законодател-
ната дейност, в частта є за спазване на процеду-
рата, от значение е само обвързващата доказа-
телствена сила на протоколите от заседанията
на НС. Цитирали са поредица от решения на
КС в тази насока.
Становището на ВАС е в смисъл, че докол-
кото се установи отсъствие на определен брой
народни представители, и оттам липсата на
кворум, е нарушена Конституцията.
Конституционният съд по тези оплаквания
взе предвид следното:
От съдържанието на стенографските прото-
коли и разпечатките за гласуването се вижда,
че броят на присъствалите на 30.I.2003 г. в зала-
та депутати е 218. Гласуването на законопроек-
та е прието със 113 гласа. На 27.II.2003 г., след
връщането му за прегласуване от президента,
са гласували 125 от присъствалите 127.
От посоченото по-горе тяхно съдържание
трябва да се направи извод, че и в двата случая
при откриването на заседанието и при гласува-
нето са били налице както кворум, така обик-
новено и абсолютно мнозинство.
Нарушенията на Правилника за организа-
цията и дейността на Народното събрание
(ПОДНС), които могат да се свържат със съ-
държанието на чл. 81, ал. 2 и 3 и чл. 101 от Кон-
ституцията, подлежат на проверка от КС и са
допустими, но неоснователни.
Самодискредитирането на депутатите, натис-
кащи чужди бутони за гласуване или ползващи
чужди карти, в сравнителен план не е нещо ново.
И парламентарните малцинства, не толкова
рядко, от своя страна, също напускат залата, за
да падне наличният кворум. Ако КС прави фак-
тическа проверка на броя на гласовете при вся-
ко оплакване, би се забавила в значителна сте-
пен законодателната дейност. Поради това кон-
ституционната практика е утвърдила прагма-
тичен подход спрямо оплакванията за наруше-
на процедура—обвързващата доказателствена
сила на протоколите от заседанията.
В крайна сметка конституционният конт-
рол се основава на своеобразната фикция—
обективно съществуващото да не се поставя
на анализ и проверка, за да не се блокира дей-
ността на НС.
В чл. 68 ПОДНС е предвидена възможност
в постоянните комисии да се обсъждат едно-
временно всички постъпили законопроекти,
уреждащи една и съща материя, и НС да ги
гласува поотделно. Очевидно е, че в правил-
ника е въведена допълнителна процедура,
която не фигурира в Конституцията. От тази
гледна точка твърдението, че не е взето ста-
новище по всеки от четирите законопроекта
не може да се свърже с нарушение на чл. 88,
ал. 1 от Конституцията.