Държавен вестник, бр. 58, 2014 г., стр. 5

БРОЙ  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
принадлежи подзаконовата нормотворческа 
компетентност. Създавайки отделна уредба 
само за подзаконовите нормативни актове, 
които се издават от предвидените от него 
органи на изпълнителната власт – Минис­
терския съвет и министрите, не се изключва 
възможността подзаконова нормотворческа 
компетентност да бъде възлагана и на ор­
гани извън изпълнителната власт. Член 114 
от Конституцията съдържа изрична уредба 
за постановленията на Министерския съвет 
и приеманите с тях правилници и наредби, 
докато чл. 115 определя нормативните ак­
тове на министрите – правилници, наредби 
и инструкции. 
Подзаконовите нормативни актове на ор­
ганите на изпълнителната власт по изрично 
изискване на Конституцията се издават въз 
основа и в изпълнение на законите. Следо­
вателно самото възлагане на подзаконова 
нормотворческа компетентност по смисъла 
на Основния закон е в правомощията един­
ствено на Народното събрание и то винаги се 
осъществява чрез изрична законова разпоред­
ба. На конституционно ниво подзаконовите 
нормативни актове не могат да бъдат общо 
определяни по органичен признак, което ап­
риори да изключва възможността Народното 
събрание да възлага подзаконовата уредба 
по прилагането на приет от него закон на 
държавен орган извън системата на изпъл­
нителната власт, включително и на ВСС. 
Съгласно чл. 133 от Конституцията орга­
низацията и дейността на ВСС, на съдили­
щата, на прокурорските и на следствените 
органи, статутът на съдиите, прокурорите 
и следователите, условията и редът за на­
значаване и освобождаване от длъжност на 
съдиите, съдебните заседатели, прокурорите 
и следователите, както и за осъществяване 
на тяхната отговорност се уреждат със закон. 
Конституционният принцип на правовата 
държава съдържа в себе си забраната да се 
прехвърля компетентност по издаване на 
нормативни актове. Недопускането на зако­
нодателна делегация не позволява уредба на 
материя, която трябва да бъде създадена със 
закон, да се прехвърли за регулиране чрез 
подзаконов акт, независимо на кого ще се 
възложи това правомощие. Законодателната 
делегация е конституционно недопустима 
(Решение № 13 от 2002 г. и Решение № 10 от 
2011 г. на Конституционния съд). Съблюда­
вайки конституционното изискване основни 
обществени отношения да бъдат регулирани 
със закон, Народното събрание е задължено 
да създаде първична правна уредба по всич­
ки въпроси, визирани в конституционните 
норми, които изрично посочват, че съот­
ветната материя трябва да бъде уредена със 
закон. Така чл. 133 от Конституцията кате­
горично изисква първична законова уредба 
по въпросите относно институционалното 
обезпечаване и кадровото ръководство на 
съдебната власт. 
По своя конституционен замисъл ВСС е 
висш административен и кадрови орган, кой­
то организира работата и определя състава 
на съдебната власт. Той осъществява общо 
управление на дейността є, без да засяга не­
зависимостта на съдебните, прокурорските и 
следствените органи. Висшият съдебен съвет 
е създаден, за да осъществява самостоятелно 
кадровата политика в съдебната власт. Не­
говите административни и организационни 
правомощия са точно определени в Консти­
туцията и в приетия въз основа на нея Закон 
за съдебната власт. Висшият съдебен съвет 
е орган с административни функции, а не 
правосъден орган (Решение № 8 от 1994 г. на 
Конституционния съд). Той по Конституция 
няма управленски или ръководни правомо­
щия по отношение на съдиите, прокурорите 
и следователите, които са независими при 
изпълнение на функциите си.
За упражняване на конституционно зак­
репените му правомощия, в съответствие 
със Закона за съдебната власт ВСС осъ­
ществява широкообхватна дейност. Нейната 
регламентация е предвидена поначало на 
равнище закон (чл. 133 от Конституцията). 
Това предпоставя задължение Народното 
събрание законодателно да уреди цялостно 
дейността на ВСС. Именно поради това при 
липса на подробна и изчерпателна законо­
дателна регламентация, съчетана в същото 
време с невъзможност за подзаконова норма­
тивна уредба от страна на ВСС на основни 
направления в работата му, съответстващи 
на конституционно установени правомощия, 
значително би се затруднило функционира­
нето на съдебната власт. 
Доколкото ВСС не е нито правосъден, нито 
правораздавателен орган, а административен 
орган на съдебната власт, възлагането със 
закон да приема подзаконови нормативни ак­
тове е съвместимо с неговите конституционни 
функции. В този случай няма да е налице 
противоречие с принципа за разделение на 
властите, тъй като не сме изправени пред 
упражняване нито на законодателна компе­
тентност, нито на правосъдна дейност от ВСС. 
Предоставянето на ВСС на правомощието 
да приема подзаконови нормативни актове 
по прилагане на Закона за съдебната власт 
съответства на принципа за независимост на 
съдебната власт, прогласен в чл. 117, ал. 2 
от Конституцията, и в определен смисъл е 
гаранция за неговото осъществяване.