Държавен вестник, бр. 78, 2002 г., стр. 21

Б Р О Й  78
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  21
2. Докладът се изпраща на централния ор-
ган на държавата по произход.
Член 16
1. В случай че централният орган на държа-
вата по произход прецени, че детето може да
бъде осиновено, той:
а) подготвя доклад, съдържащ информация
относно неговата самоличност, годността му
да бъде осиновено, неговата социална среда,
личностно и семейно развитие, история на за-
боляванията на детето, както и на неговото
семейство, а също така и относно всякакви
специални нужди на детето;
b) взема надлежно предвид условията, в ко-
ито е било възпитавано детето, както и неговия
етнически, религиозен и културен произход;
c) уверява се, че съгласията са били дадени
в съответствие с чл. 4;
d) решава главно въз основа на докладите
относно детето и бъдещите осиновители дали
предвижданото настаняване отговаря в най-
голяма степен на интересите на детето.
2. Централният орган на държавата по про-
изход изпраща на централния орган на прие-
мащата държава доклада си относно детето,
доказателства за получаване на изискуемите
съгласия и мотивите за своето решение относ-
но настаняването, като взема мерки да не се
разкрие самоличността на майката и бащата,
ако в държавата по произход тази самолич-
ност не може да бъде разкрита.
Член 17
 Всяко решение на държавата по произход
за поверяване на детето на бъдещите осинови-
тели може да бъде взето само ако:
а) централният орган на тази държава се е
уверил, че бъдещите осиновители са дали съг-
ласието си;
b) централният орган на приемащата дър-
жава е одобрил това решение, когато такова
одобрение се изисква от закона на тази държа-
ва или от централния орган на държавата по
произход;
c) централните органи на двете държави са
постигнали съгласие, че може да се даде ход на
процедурата по осиновяването;
d) съгласно чл. 5 е било установено, че бъ-
дещите осиновители са годни и подходящи да
осиновяват и че на детето е или ще бъде даде-
но разрешение да влезе и да пребивава посто-
янно в приемащата държава.
Член 18
Централните органи на двете държави пред-
приемат всички необходими мерки, за да може
детето да получи разрешение да напусне дър-
жавата по произход и да влезе и да пребивава
постоянно в приемащата държава.
Член 19
1. Прехвърлянето на детето в приемащата
държава може да бъде извършено само ако са
изпълнени условията на чл. 17.
2. Централните органи на двете държави
осигуряват извършването на това прехвърля-
не при безопасни и подходящи условия и по
възможност с придружаване от осиновители-
те или бъдещите осиновители.
3. В случай че прехвърлянето на детето не
се осъществи, докладите по чл. 15 и 16 се връ-
щат на изпращащите органи.
Член 20
Централните органи се информират взаим-
но относно процедурата по осиновяването и за
мерките, взети за осъществяването є, както и
за протичането на изпитателния период, ако
такъв период се изисква.
Член 21
1. Когато осиновяването следва да бъде
извършено след прехвърлянето на детето в
приемащата държава и централният орган
на тази държава прецени, че оставането на
детето под грижите на бъдещите осиновите-
ли не отговаря най-пълно на интересите му,
той взема необходимите мерки за закрила-
та на детето, по-конкретно:
а) да отдели детето от бъдещите осино-
вители и да уреди временни грижи за него;
b) след консултация с централния орган
на държавата по произход да организира не-
забавно ново настаняване или ако това не е
възможно, да уреди алтернативна форма на
дългосрочни грижи, осиновяване не се из-
вършва, преди централният орган на държа-
вата да бъде надлежно информиран относно
новите бъдещи осиновители;
c) като крайна мярка да организира връ-
щането на детето, ако неговите интереси на-
лагат това.
2. Като се има предвид по-специално въз-
растта и степента на зрялост на детето, него-
вото мнение следва да бъде взето предвид, а
при необходимост да бъде получено съгласие-
то му относно мерките по този член.
Член 22
1. Функциите на централния орган по тази
глава могат да бъдат изпълнявани от държав-
ни органи или акредитирани организации съг-
ласно глава III, доколкото това е допустимо
по вътрешното законодателство на неговата
държава.
2. Всяка договаряща държава може да декла-
рира пред депозитаря по конвенцията, че функ-
циите на централен орган по чл. 15 до чл. 21 могат
да бъдат изпълнявани в тази държава, доколко-
то е допустимо по вътрешното законодателство
и под контрола на нейните компетентни органи,
от организации или лица, които:
а) отговарят на условията за почтеност, про-
фесионална компетентност, опит и отговор-
ност, възприети в тази държава;
b) притежават морални качества, подготов-
ка или опит да работят в областта на междуна-
родното осиновяване.