Държавен вестник, бр. 69, 2010 г., стр. 17

БРОЙ  69	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  17  
б) досегашните ал. 1 и 2 стават съответно 
ал. 2 и 3;
в) създават се ал. 4, 5, 6 и 7:
„(4) Всяко лечебно заведение за болнична 
помощ включва в програмата си за профилак­
тика и контрол на ВБИ план за управление на 
епидемични взривове, който съдържа:
1. критерии за идентификация на взрива:
а) увеличена честота на ВБИ от текущия 
надзор или съмнение за епидемиологична 
връзка между случаи;
б) установени спорадични случаи на ин­
фекции с висок епидемичен потенциал като 
например легионелоза и аспергилоза;
в) повторно  регистриране на болестни 
причинители с особена резистентност и/или 
мултирезистентност, най-вече  при еднакъв 
тип резистентност;
2. структурни и оперативно-организационни 
мерки за контрол на взрива, които следва да 
обхващат следните фази на управлението на 
взрива:
а) подготвителна (проактивна);
б) реактивна.
(5) При наличие на данни, насочващи към 
взрив от ВБИ, ръководителят на лечебното 
заведение сформира екип по управление на 
взрива, включващ следните лица: председателя 
на комисията по ВБИ, ръководителя на екипа 
по контрол на инфекциите, клиничния микро­
биолог, ръководителя на засегнатото отделение/
клиника и други лица по негова преценка.
(6) При случай на епидемичен взрив, пре­
дизвикан от причинители с нарастващо епи­
демично значение, ръководителят на екипа по 
управление на взрива информира РЦ – ВБИ и 
организира съхраняването и изпращането на 
съответните изолати в НЦЗПБ. 
(7) Референтен център по вътреболнични 
инфекции извършва идентификация и епиде­
миологично типиране на причинителите, след 
което издава становище относно:
1. наличие на геномно несвързани изолати, 
произхождащи от независими източници;
2. установяване на клонална връзка на 
микробни изолати, които произлизат от общ 
„прародител“, като част  от същата верига на 
репликация и предаване;
3. анализ на механизма на придобиване и 
предаване на множествената резистентност;
4. определяне генотипа на множествената 
резистентност.“
13. В чл. 21, т. 2 след думите „случаи на“ се 
добавя „индикаторни“.
14. Член 22 се изменя, както следва:
„Чл. 22. При възникване на ВБИ в резул­
тат от предшестващо медицинско обслужване 
лицето, установило инфекцията, своевременно 
уведомява ръководителя на съответното лечебно 
заведение.“
15. В чл. 23 след думите „случаи на“ се до­
бавя „индикаторни“, а след думите „изпращат 
в“ се добавя „РЦ – ВБИ и в“.
16. Създава се чл. 24а:
„Чл. 24а. Дефинициите и методите за епи­
демиологичен надзор на ВБИ се определят с 
утвърдения медицински стандарт по профилак­
тика и контрол на ВБИ.“
17. Член 26 се изменя:
„Чл. 26. (1) Всяка РИОКОЗ разработва 
годишен епидемиологичен анализ на ВБИ, 
възникнали във всички лечебни заведения на 
територията на областта, и го изпраща до 31 
март следващата година в РЦ – ВБИ и в Ми­
нистерството на здравеопазването. 
(2) Референтният център по ВБИ консултира 
и  периодично изготвя информации и препоръки 
на регионално и локално ниво с цел огранича­
ване честотата на ВБИ в лечебните заведения. 
(3) Експертният съвет по профилактика и 
контрол на ВБИ съвместно с дирекция „Надзор 
на заразните болести“ в Министерството на 
здравеопазването обобщава данните от надзора 
на ВБИ и препоръчва национални стратегии и 
добри практики за ограничаване на възниква­
нето и разпространението на ВБИ.“ 
§ 2. Министърът на здравеопазването дава 
указания по прилагането на наредбата.
§ 3. Контролът по изпълнение на наредбата 
се осъществява от министъра на здравеопаз­
ването, регионалните инспекции по опазване 
и контрол на общественото здраве и органите 
на управление на лечебните заведения.
§ 4. Наредбата се издава на основание чл. 6, 
ал. 1 от Закона за лечебните заведения.
Министър: А.-М. Борисова 
Приложение
към член единствен
МЕДИЦИНСКИ СТАНДАРТ ПО ПРОФИЛАК­
ТИКА И КОНТРОЛ НА ВЪТРЕБОЛНИЧНИТЕ 
ИНФЕКЦИИ 
Раздел І
Общи положения
1. С този стандарт се регламентират ос­
новните дейности и мерки по профилактика и 
контрол на вътреболничните инфекции (ВБИ), 
както  и основните дейности и мерки за огра­
ничаване разпространението на антимикробната 
резистентност (АМР).