Държавен вестник, бр. 63, 2013 г., стр. 13

БРОЙ  63	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  13  
на властта“, „грандиозна кражба на гласове“ 
и пр., както и с искания да се търси най-теж­
ката наказателна отговорност, включително 
и за противодържавни престъпления, да се 
свика Консултативният съвет за национална 
сигурност при президента и т.н., в конкрет­
ния случай имплицитно съдържат и призив 
към избирателите да подкрепят съответните 
партии и коалиции, които са представени 
като „жертви“ на възможна фалшификация. 
Това е така, защото партийните ръководства, 
с едно изключение, не са поискали отлагане 
на изборите за осигуряване на защитата на 
застрашените според тях демократични цен­
ности, а точно обратното – призовали са да 
се гласува. Очевидно е, че целта на техните 
послания към българските граждани е била 
да ги мотивират да ги подкрепят – чрез 
привличане на гласа на колебаещите се или 
чрез въздържане от участие на решилите да 
гласуват в полза на представения в негативна 
светлина изборен съперник.
Няма основание да се приеме, че нару­
шителите са действали добронамерено, за да 
защитят обществения интерес, поради още 
няколко допълнителни съображения. Първо, 
за случилото се в Костинброд те несъмнено 
са ползвали неофициални информационни 
източници от структури на изпълнителната и 
съдебната власт, както и от медиите. Второ, 
лансирали са такава теза за очакваната от 
тях „фалшификация“, която с нарастването 
на броя на намерените в печатницата в Кос­
тинброд бюлетини все повече се доближава 
до абсурда при съобразяване на законоуста­
новената технология на изборния процес и 
отчитане на изборните резултати. Убедени 
сме, че няма и не може да бъде намерен 
разумен отговор на въпроса как свръхпроиз­
ведените бюлетини ще бъдат транспортирани 
в рамките на едно денонощие до всички 
кътчета на страната, а дори и в чужбина, и 
най-вече как ще подменят съдържанието на 
избирателните урни при положение, че из­
борите се провеждат от секционни комисии, 
в които са представени различните партии 
и коалиции (чл. 15, ал. 3 ИК), съществува 
забрана за изнасяне на урните от изборното 
помещение (чл. 178, ал. 1 ИК), гласуването 
се извършва публично под непрекъснатия 
контрол на застъпници на кандидатските 
листи, представители на партии, коалиции 
и инициативни комитети, независими на­
блюдатели и журналисти (чл. 192, ал. 2 и 
чл. 193, ал. 2 ИК), като същите лица могат 
да присъстват и при отварянето на избирател­
ните урни и установяването на резултатите 
от гласуването наред със самите кандидати 
(чл. 210 ИК). Нима „обвинителите“ от 11 май 
2013 г. в онази силно драматизирана от тях 
ситуация са изгубили доверие в собствените 
си представители. Трето, съзнавайки явната 
несъстоятелност на основното твърдение 
относно механизма на фалшифициране на 
изборите, отделни представители на същите 
политически сили са развили и алтернативна 
теза, че свръхпроизводството ще се използ­
ва за т.нар. „контролирано гласуване“, при 
което гласоподавателят поставя в урната 
предварително попълнена и подпечатана 
бюлетина и изнася от изборното помеще­
ние бюлетината, която му е предоставена 
от секционната комисия. Дори и да се до­
пусне твърде нереалистичната възможност 
за масовото прилагане на този механизъм, 
съвсем не са необходими толкова огромен 
брой допълнителни бюлетини. Четвърто, 
нарушителите на забраната за агитация в 
предизборния ден, които иначе са политици 
с опит, твърде безкритично и повърхност­
но са свързали партийната обвързаност на 
собственика на печатницата, отпечатала 
количеството бюлетини извън поръчаните, 
с тезата за изградена от политическия им 
опонент цялостна престъпна организация за 
фалшифициране на действителните изборни 
резултати. Впрочем информация, релевантна 
към горепоставения въпрос, би могла да 
се съдържа в образуваното предварително 
производство за „случая Костинброд“, но за 
съжаление мнозинството в КС отказа да бъдат 
изискани съответните писмени материали, 
поради което в тази част подписахме опре­
делението по допустимостта от 29.05.2013 г. 
с особено мнение. 
Вярно е, че в редица държави не същест­
вува забрана за агитация в предизборния 
ден. У нас тя е установена не само за да се 
даде възможност на избирателите в спокойна 
и необременена от политически послания 
атмосфера да формират свободно волята 
си по въпроса кой политически субект да 
подкрепят, но е насочена и към избягване 
на последиците от присъщата за страната 
негативна кампания в последния момент, 
при която засегнатите партии, коалиции и 
кандидати не разполагат с минимално необхо­
димото време да отговорят на злепоставящите 
ги нападки. В тази насока разпоредбата на 
чл. 133, ал. 6 ИК не е случайна – тя отчита 
националната специфика на политическото 
противопоставяне, при което много често ра­
зумното излагане на различните управленски 
идеи, при спазване на дух на толерантност и 
уважение към опонента, отстъпва място на 
манипулиране на емоциите на избирателите, 
включително и чрез „акции“, повече или 
по-малко характерни за стила и методите 
на тайните служби.
Подкрепихме крайното решение на КС 
за отхвърляне на искането, защото наис­
тина при събраните доказателства не може