Държавен вестник, бр. 55, 2009 г., стр. 10

С Т Р .  10
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  55
формация, в Закона за частната охранителна
дейност, в Закона за отбраната и Въоръжени-
те сили, в Закона за българското гражданст-
во, в Закона за контрол над взривните вещес-
тва и правилника по прилагането му; в някои
от тези актове изрично се сочи, че Национал-
ната следствена служба издава служебните
бележки. Съдът констатира, че правна уред-
ба, която в случая е релевантна и не е посоче-
на в искането, се съдържа и в ЗСВ, чл. 378—
386, и визира Единната информационна сис-
тема за противодействие на престъпността
(ЕИСПП), както и в наредбата, издадена на
основание на един от тези законови текстове.
В искането се твърди, че поради “ликвиди-
рането” на Националната следствена служба ще
има неизпълнение на посоченото задължение.
Такова заключение опира до организация
на публични функции, т.е. до компетенции. И
след оспорените изменения на ЗСВ Национал-
ната следствена служба продължава да същес-
твува и функционира като “следствен орган”
съгласно глава седма, чл. 148 и следващите от
ЗСВ, по смисъла на чл. 128 от Конституцията;
НСлС остава в съдебната власт, в системата
на прокуратурата. А точно прокуратурата е
изрично посочена от същия изменителен за-
кон, който се оспорва, че има задължението
да изгражда, поддържа и развива ядрото на
ЕИСПП (чл. 379, ал. 1 и 2 ЗСВ); в това ядро е
и информационната система на следствените
органи съгласно споменатата по-горе наред-
ба. Всички тези законови разпоредби обаче
не се оспорват в искането. От съпоставянето
на чл. 379, ал. 1 и 2 от ЗСВ и § 111 от ЗИДЗСВ
(ДВ, бр. 33 от 2009 г., вж. по-долу 5.3) следва,
че законодателят възлага на прокуратурата,
респ. на главния прокурор, да разпредели
функциите така, че дейност, изрично предви-
дена в закон, да не остане без титуляр. Ако
действително се установят затруднения при
прилагането на други закони, отстраняването
им е от компетентност на Народното събра-
ние. Противоконституционност не е налице.
5.3. В искането се твърди, че оспорените
изменения в ЗСВ противоречат на Закона за
държавния бюджет (ЗДБ) за 2009 г., както и
на правилата в бюджетната сфера във връзка
с разхода на средства за ежедневната работа
на следователите и се правят предположения
за евентуални законови нарушения: “ако фи-
нансирането спре—ще се нарушат функцио-
налните задължения на следователите, ако
продължи—ще бъдат нарушени правилата за
разходване на бюджетни средства”. Сред ос-
порените законови разпоредби е и § 111: “Про-
куратурата в Република България е правоп-
риемник на активите, пасивите, архива, как-
то и на другите права и задължения на Наци-
оналната следствена служба и на окръжните
следствени служби към деня на влизането в
сила на този закон.”
Твърдението в искането е несъстоятелно и
няма опора в бюджетното законодателство. Там
водещо правило е, че при функционални/струк-
турни промени в държавните органи парите, т.е.
записаните в закона бюджетни кредити, след-
ват осъществените промени, а не обратното.
Организацията на съвременната държава не е
застинала материя и в нея непрестанно се из-
вършват промени. За тях законодателят е пред-
видил в Закона за устройството на държавния
бюджет (ЗУДБ) принципна възможност за из-
вършване на изменения, в т.ч. и по бюджетните
сметки на второстепенните разпоредители с
бюджетни кредити в рамките на годишния одоб-
рен бюджет на първостепенния разпоредител
(чл. 34, ал. 4 и 5). Принципната схема е, че в
такава хипотеза първостепенният разпоредител
с бюджетни кредити извършва промените и ги
изпраща на министъра на финансите за отразя-
ване в изпълнението на годишния държавен
бюджет. Следователно финансирането на ежед-
невната дейност на следователите не може да
спре, защото предвидените в ЗДБ за 2009 г. сред-
ства се прехвърлят, следвайки осъществените
структурни промени, като обособеността на тези
средства се гарантира и с възможно въвеждане
на III степен разпоредителство с бюджетни
кредити (чл. 6, ал. 3 ЗУДБ). Така бюджетното
законодателство не позволява предвидените по
бюджетния закон пари да се намалят, нито да
се спрат. Гаранция за това е действащата бю-
джетна процедура, съдържаща регламентация
за запазването на размера и предназначението
на фиксираните в годишния бюджетен закон
средства. Първостепенен разпоредител с бю-
джетни кредити за съдебната власт е Висшият
съдебен съвет.
5.4. Според искането в резултат от извърше-
ните законови промени “противоречива става
и процедурата по НПК”.
ЗСВ и НПК са свързани закони, което оп-
равдава вниманието към соченото противоре-
чие между двата закона. Искателите твърдят,
че с изменената редакция на чл. 52, ал. 2 от НПК
следователите вече имали общата компетент-
ност на прокурори, поради което се предпоста-
вяли спорове за некомпетентно разследване и
неяснота при разпределяне на делата между
следователите и разследващите полицаи.
Член 52, ал. 2 НПК предвижда, че следователи-
те при извършване на разследването имат пра-
вомощията на прокурорите по чл. 46, ал. 2, т. 2
НПК—да извършват разследване или отделни
действия по разследването, както и други про-
цесуални действия, в т. ч. по дела, които се раз-
следват от разследващи полицаи.