Държавен вестник, бр. 63, 2011 г., стр. 142

СТР.  142	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  63
(7) При разглеждане на предложението или 
рапорта комисията установява съответстви-
ето на военнослужещия с изискванията на 
длъжността и се ръководи от потребностите 
на службата. За работата на комисията се 
изготвя и подписва протокол за цялостната 
є дейност.
(8) Военнослужещите се назначават на 
длъжност и/или се повишават във военно 
звание от министъра на отбраната или от 
директора на служба „Военна полиция“, в 
случай че бъде оправомощен от министъра.
Чл. 46. (1) Максималният срок за престо-
яване на длъжност и във военно звание на 
военнослужещите в служба „Военна поли-
ция“ е до навършване на пределна възраст 
за притежаваното военно звание.
(2) При назначаване на длъжност, из-
искваща следващо военно звание, военно-
служещите от служба „Военна полиция“ се 
повишават в звание, при условие че отговарят 
на изискванията на чл. 21 ППЗОВСРБ.
(3) Старшите офицери от службата могат 
да заемат длъжности и да се повишават в 
офицерски звания при наличие на магистър-
ска степен по гражданска специалност, съот-
ветстваща на изискванията на длъжността, 
при условие че отговарят на изискванията 
на чл. 21 от Правилника за прилагане на 
Закона за отбраната и въоръжените сили на 
Република България (ППЗОВСРБ).
(4) Старшите офицери от служба „Военна 
полиция“ могат да се повишават във висше 
военно звание след завършен стратегически 
курс или генералщабен курс, или прирав-
нените на тях, завършени в чужбина, при 
условие че отговарят на изискванията на 
чл. 21 ППЗОВСРБ.
Чл. 47. Военнослужещите от служба 
„Военна полиция“ могат да бъдат назна-
чавани и да заемат длъжности, изискващи 
по-високо от притежаваното военно звание, 
както следва:
1. длъжности, изискващи старши офицер-
ски звания, могат да се заемат от офицери, 
притежаващи военно звание, с една степен 
по-ниско от изискващото се;
2. длъжности, изискващи военно звание 
„капитан“, могат да се заемат от офицери, 
притежаващи военно звание „лейтенант“ и 
„старши лейтенант“;
3. длъжности, изискващи военно звание 
„офицерски кандидат“, могат да се заемат 
от сержанти, притежаващи военно звание 
„старшина“;
4. длъжности, изискващи военно звание 
„старшина“, могат да се заемат от сержан-
ти, притежаващи военно звание „младши 
сержант“, „сержант“ и „старши сержант“.
Чл. 48. (1) Подборът на военнослужещи 
от служба „Военна полиция“ за участие в 
мисии и операции извън територията на 
страната се извършва от комисия, назна-
чена от директора на службата, за всеки 
конкретен случай.
(2) Военнослужещите по ал. 1 се назна-
чават на длъжности, изискващи изпълне-
нието на военна служба извън територията 
на Република България, от министъра на 
отбраната по предложение на директора на 
служба „Военна полиция“.
(3) При и във връзка с изпълнение на 
дейностите по чл. 4, чл. 6, ал. 2 и чл. 8, ал. 1 
ЗВП и свързаните с тях задачи военнослуже-
щите по ал. 2 са подчинени и докладват само 
на директора на служба „Военна полиция“.
Чл. 49. (1) Военнослужещите от служба 
„Военна полиция“ подлежат на проверка на:
1. психологическата пригодност за работа 
в службата;
2. физическата годност за военна служба.
(2) Психологическата пригодност за работа 
в служба „Военна полиция“ се определя при 
условията и по реда на чл. 141, ал. 3 ЗОВСРБ 
от специализирано звено и/или органи за 
психологическо осигуряване на службата.
Чл. 50. (1) Прекратяване на договорите 
за военна служба на военнослужещите от 
служба „Военна полиция“ и освобождаването 
от военна служба се извършва при услови-
ята и по реда на ЗОВСРБ, ППЗОВСРБ и на 
правилника.
(2) Договорите за военна служба на воен-
нослужещите от служба „Военна полиция“ 
се прекратяват от министъра на отбраната 
или от директора на службата, в случай че 
бъде оправомощен от министъра.
Раздел ІV
Изисквания към оборудването на помеще-
нията за настаняване на задържани лица
Чл. 51. (1) Помещения за настаняване на 
задържани лица се оборудват в регионалните 
служби, като те са:
1. помещения за задържане;
2. обслужващи помещения:
а) за разпит;
б) за свиждане и срещи с адвокат;
в) санитарно-хигиенни.
(2) Помещенията по ал. 1 и вътрешният 
ред в тях се определят със заповед на ди-
ректора на съответната регионална служба, 
като местоположението, разположението и 
устройването им трябва:
1. да изключва визуална и звукова връзка 
на задържаните с външни лица;
2. да осигурява удобна и изолирана връзка 
на помещенията за задържане с обслужващи-
те ги помещения, при което да се изключи 
контакт с външни лица и по възможност с 
другите задържани;
3. да не създава условия за увреждане 
здравето на задържаните лица и охраната.