Държавен вестник, бр. 96, 2012 г., стр. 214

СТР.  214	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  96
място всички видове правомощия – разрешител­
ни, дефинитивни, разпоредителни, информацион­
ни, контролни, санкциониращи и др. От началната 
до крайната фаза на управление и на  двете нива 
участват с ефективни и съществени правомощия 
органи от една и съща структура.
Конкуренцията между отделните администра­
ции не е подчинена на единната държавна полити­
ка във водния сектор и е изключителна пречка за 
доброто им взаимодействие.
Б. Избор на структура на органите – функцио­
нална или отраслова. 
И двата модела имат своите предимства и не­
достатъци, но предвид разпокъсаността на норма­
тивната уредба може би е за предпочитане функци­
оналната структура с по-сериозно централизирано 
управление.
В. Подчинение на компетенциите и структурата 
на обявените в ЗВ цели и задачи 
На практика басейновият принцип на управле­
ние на водите е прогласен, но не е защитен със 
създаването на съответните механизми за взаимо­
действие между басейнови съвети, басейнови ди­
рекции и министерствата с функции по управле­
ние на водите в различните аспекти. Съществува 
напрежение при администрирането на басейнови­
те дирекции и координацията на политиката им с 
тази на МОСВ и останалите министерства.
Състояние на държавната администрация в сек­
тора: отделна политика – отделен орган – отделен 
закон – отделен отрасъл – отделна инфраструкту­
ра – отраслови оператори – отделни цени – отдел­
ни инвестиции – в резултат слабо администриране 
и неизпълнение на основни функции и задачи. 
Г. Обединяване и хармонизация на европейски­
те изисквания и механизми с българските
Необходимо е обособяването на единна държав­
на политика и практика, основана върху принци­
пите на Рамковата директива за политиката в об­
ластта на водите срещу разделението на функциите 
между органите на изпълнителната власт по чл. 10 
от Закона за водите, което на практика означава 
преосмисляне на цялостната структура и суборди­
нация на взаимодействието между органите и съз­
даването на нов модел за управление на водния 
сектор, подкрепен със съответните нормативни 
промени в цялостното българско законодателство. 
Съществува разминаване между високите цели, 
поставени при транспонирането на Рамковата ди­
ректива по водите на ЕС и останалите водни ди­
рективи, и липсата на хармонизация, координация 
и свързаност между правните механизми на упра­
вление на водния сектор съгласно националното 
законодателство.
Абсолютно наложителен е пълният преглед с 
цел промяна в посока единни цели в съответствие 
със стратегическите европейски и български доку­
менти за развитие на водния сектор на правния 
режим на инфраструктурата и нейното управление. 
Необходимо е детайлно адаптиране и транспони­
ране, а не директен превод чрез единични  норми 
в  съответния закон на европейските директиви и 
доразвиване на техните принципи в националното 
ни законодателство.
Д. Синхрон и системност на правната рамка
Разпределението на отговорностите между от­
делните основни министерства е довело и до обо­
собяване на самостоятелни подсистеми от норма­
тивни актове към всеки отраслов закон, а законо­
дателят не е предвидил обединителни механизми, 
които достатъчно ефективно да осигурят едино­
действие във водния сектор. Например не са при­
ети някои от нормативните актове, изискуеми от 
ЗВ – наредбата относно изискванията и критериите 
спрямо В и К операторите, наредбата за изисква­
нията към техническия персонал на В и К опера­
торите и провеждането на обучението му, както и 
наредбата за създаване и поддържане на Единната 
информационна система и на регистъра на асоциа­
циите по В и К и на В и К операторите. Нужно е 
допълване на водния сектор в частта му за серви­
тутите и ефективността при използване на природ­
ния ресурс „води“, както и прецизиране на правния 
режим за нови мини ВЕЦ и ВЕЦ. 
Доколкото по силата на ЗВ концесията се раз­
глежда като втората основна форма за предоставя­
не на управлението и експлоатацията на системите 
(след директното предоставяне на съществуващите 
оператори), би следвало да се обобщи близо де­
сетгодишният опит на т. нар. софийска водна кон­
цесия, за да не се повтарят грешките на развити­
ето и да се подготвят препоръки за съдържанието 
на бъдещи концесионни договори или дори типов 
концесионен договор.
Необходимо е да се направи по-тясна норма­
тивна обвързаност между хидроенергетиката, енер­
гетиката въобще и целите на Рамковата директива 
по водите, ПУРБ и основните икономически прин­
ципи на управлението и използването на водите.
Следва да се приеме Правилник за организа­
ция и дейност на асоциациите на В и К дружества­
та – доколкото ни е известно, проект за такъв е 
подготвен.
Трябва да се уеднаквят легални дефиниции и 
технически термини с общо значение и приложе­
ние в правната уредба на водния сектор. 
5.7.2. Проблеми в регулационните механизми и 
ефекта на управлението на водния сектор
Краткият преглед на системата чрез предпи­
саните от ЗВ функции и правомощия показва, че 
постигането на целите и задачите на управлението 
на водите зависи най-много от ефективното упраж­
няване на правомощията от страна на министрите 
и от това, как те управляват дейността на подчине­
ната им администрация.
Пряката съпоставка на правомощията с цели­
те и задачите на държавната политика не показва 
разминавания или празноти. Няма цели и задачи, 
които да не бъдат покрити или да не са обезпечени 
от компетентността и отговорността на органите 
по управление на водите, няма и съществуващи 
правомощия, които да не могат да бъдат отнесе­
ни съответно към някоя от целите или задачите. 
Разликата между двете групи е в обобщените и 
по-абстрактни формулировки на целите и проти­
воположния конкретно-изброителен метод при 
посочване на правомощията и излишното детай­
лизиране на някои от тях. Съществуващият модел 
на управление на хидромелиоративните системи и 
съоръжения не е уреден комплексно и системно, 
съответно не може да функционира пълноценно 
и не отговаря на действащата нормативна уредба 
и на основни изисквания на европейското право. 
Този модел на управление се отразява и на състоя­
нието на хидромелиоративния фонд. Управлението 
и експлоатацията на общинския хидромелиорати­
вен фонд следва да намерят своя правилен субект