Държавен вестник, бр. 61, 2011 г., стр. 26

СТР.  26	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  61
1. „Принцип на партньорство“ е осъщест­
вяване на българската политика на разви­
тие на основата на стабилно и дълготрайно 
сътрудничество със страните партньори и 
с членовете на международната донорска 
общност, базиращо се на взаимно доверие 
и уважение към суверенитета, традициите и 
културата на партньорите.
2. „Принцип на принадлежност“ е моти­
виране на българската помощ за развитие от 
нуждите на страните партньори и съобразяване 
на програмите за сътрудничество за разви­
тие с националните стратегии за развитие и 
произтичащите от тях действия.
3. „Принцип на концентрация“ е концен­
триране на усилията върху ограничен кръг 
бенефициенти и области на действие поради 
ограничените ресурси, с които Република 
България разполага.
4. „Принцип на условност“ е отпускане 
на помощ на базата на показаните резултати 
от страните партньори и в съответствие с 
изискванията за добро управление.
5. „Принцип на ефективност“ е постигане 
на максимална ефективност на помощта за 
развитие чрез партньорство с всички заинтере­
совани страни, най-вече със страните – членки 
на Европейския съюз, за подобряване на ка­
чеството и резултатите от помощта, както и 
за по-ефективното є използване от страните 
партньори.
6. „Принцип на прозрачност“ е откри­
тост на сътрудничеството с развиващите 
се страни за обсъждане с представители 
на българската държавна администрация, 
НПО, частния бизнес, академичните среди 
и други заинтересовани обществени групи, 
както и със страните партньори. Разпреде­
лението на средствата и оценката на тях­
ното използване се извършва на базата на 
обективни и прозрачни критерии, основани 
на принципите за добро управление.
7. „Принцип на недискриминация“ е предос­
тавянето на българската помощ за развитие на 
базата на равното третиране и равните възмож­
ности, т. е. без дискриминация по отношение на 
пол, раса, религиозна принадлежност, възраст, 
увреждания, сексуална ориентация и др.
8. „Заинтересовани страни“ са правител­
ствата, представителите на гражданското 
общество, бизнеса и местните власти на 
страните партньори и страните донори на 
помощ за развитие, а също така международ­
ните организации, осъществяващи дейности 
в областта на сътрудничеството за развитие.
9. „Публичен контрол“ е контрол от страна 
на публичните институции и гражданското 
общество.
10. „Страна партньор“ е страна, към която 
е насочена помощта за развитие и която отго­
варя на условията на Комитета по помощта за 
развитие към Организацията за икономическо 
сътрудничество и развитие.
11. „Страна донор“ е страна, която пре­
доставя помощ за развитие в съответствие с 
правилата на Комитета по помощта за раз­
витие към Организацията за икономическо 
сътрудничество и развитие.
Преходни и заключителни разпоредби
§ 2. Поименният състав на Съвет „Меж­
дународно сътрудничество за развитие“ се 
определя по реда на чл. 9, ал. 3 в едномесечен 
срок от влизането в сила на постановлението.
§ 3. Постановлението се приема на осно­
вание чл. 6, ал. 2 от Закона за нормативните 
актове.
§ 4. Постановлението влиза в сила от деня 
на обнародването му в „Държавен вестник“ 
с изключение на чл. 24, ал. 1, който влиза в 
сила от 1 януари 2013 г.
Министър-председател: 
Бойко Борисов
Главен секретар на Министерския съвет: 
Росен Желязков
Приложение 
към чл. 13, ал. 2, т. 3
РАМКОВА ПОЗИЦИЯ
ПОЗИЦИЯ ОТНОСНО: 
МЕЖДУИНСТИТУЦИОНАЛЕН НОМЕР 
НА ДОСИЕ:
НОРМАТИВНО ОСНОВАНИЕ:
НАЧИН НА ПРИЕМАНЕ: 
ЕТАП НА ПРИЕМАНЕ: 
ОБЩА ИНФОРМАЦИЯ:
• Значение на разглеждания въпрос за Репу­
блика България.
• Предварителна кратка информация по 
въпроса.
• Становища на други държави (членки на 
Европейския съюз и други) по въпроса.
ОЦЕНКА НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО:
• Съществуваща българска нормативна уредба 
и съответно – необходимост от промени в бъл­
гарската нормативна уредба.
 – Ако оценката на въздействието върху 
нормативната уредба показва, че актът няма 
да доведе до промени за Република България 
в съответната област и няма да създаде преце­
денти: Република България може да подкрепи 
предложението без изготвяне на по-нататъшна 
оценка на въздействието.
 – Ако оценката на въздействието върху нор­
мативната уредба показва, че актът ще промени 
правото и практиката на Република България в 
съответната област или ще създаде прецеденти: 
изготвя се по-нататъшна оценка на въздействието 
на предлаганите промени.
• Очаквано отражение върху страните парт­
ньори.
• Очаквано финансово въздействие, в т. ч. 
необходимост от осигуряване на допълнителни 
национални финансови ресурси за бъдещото 
прилагане на решението по въпроса.