Държавен вестник, бр. 15, 2024 г., стр. 7

БРОЙ  15	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
всички и обвързваща всеки (Решение № 9 от 
2016 г. по к.д. № 8/2016 г.).
Като предвижда пряко осъществяване на 
държавната власт от суверена, конституцион-
ният законодател изрично определя способите 
за това – избори за държавни и местни органи 
на властта и допитване до народа (чл. 42, ал. 1 
от Конституцията). Референдумът като вид 
допитване до народа, както и изборите, се 
произвеждат въз основа на общо, равно и пряко 
избирателно право с тайно гласуване – чл. 10 
от Конституцията. Член 42, ал. 2 от Основния 
закон препраща към законодателна уредба 
на организацията и реда за произвеждане на 
референдум. В чл. 84, т. 5 на Конституцията 
е определен органът, компетентен да вземе 
решение за произвеждане на национален ре-
ферендум – Народното събрание, а в чл. 98 
е определен органът, който е компетентен 
да определи датата за неговото произвеж-
дане – президентът. Конституционният съд 
подчертава в Решение № 9 от 2016 г. по к.д. 
№ 8/2016 г., че чл. 42, ал. 2 от Конституцията 
препраща към законодателна уредба относно 
организацията и реда за произвеждане на 
референдум, но не и относно изискванията 
за неговото произвеждане. Изискванията, при 
които е допустимо произвеждане на референ-
дум, са установени в самата Конституция, 
разпоредбите на която като закон, върховен 
по отношение на всички останали правни 
норми, се прилагат непосредствено – чл. 5, 
ал. 1 и 2 и § 3 от преходните и заключител-
ните разпоредби на Конституцията.
Националният референдум като начин за 
пряко осъществяване на държавната власт 
от народа решава пряко въпроса, поставен 
на референдум. Това решение, обективиращо 
народната воля по различни въпроси относно 
общите дела, е определящо за действията, 
които трябва да предприеме компетентният 
държавен орган, за да осъществи неговото 
изпълнение. Естеството на дейностите при 
осъществяването на държавната власт опре-
деля като възможно прякото є реализиране 
от суверена в полето на законодателната 
власт, в пределите на възложените право-
мощия на представителното учреждение. 
На Народното събрание – като изразител на 
волята на титуляря на държавна власт – Кон-
ституцията възлага приемането на решение 
за произвеждане на национален референдум 
в съответствие с основополагащия за кон-
ституционния ред принцип на разделение 
на властите. Смисълът на един национален 
референдум е непосредствено изразената воля 
на суверена по въпроси от кръга на компе-
тентност на Народното събрание и произведен 
въз основа на негово решение (чл. 84, т. 5 от 
Конституцията) да обвърже народното пред-
ставителство с предприемане на действия за 
нейната реализация. Ако въпросът, предмет на 
предложението за национален референдум, не 
е от компетентността на Народното събрание, 
исканият от суверена резултат не би могъл 
да бъде постигнат, защото парламентът не би 
могъл да приведе в действие, да осъществи 
решението, взето чрез националния рефе-
рендум, а суверенът не може сам да изпълни 
взетото на референдума решение. Именно 
това конституционно изискване установява 
и чл. 9, ал. 1 ЗПУГДВМС. 
Следователно резултатът от един реша-
ващ референдум, произведен при спазване 
на установения в правото ред, задължава 
Народното събрание, но това не означава, 
че Народното събрание е обвързано автома-
тично от отправеното до него предложение 
за произвеждане на национален референдум 
с поставения в него въпрос, включително 
когато са спазени изискванията на закон, 
към който препраща Конституцията. Дори 
когато волята на активното гражданство е 
обективирана чрез подписите на повече от 
400 000 граждани с избирателни права, това 
не задължава парламента да вземе решение 
единствено за произвеждане на национален 
референдум (чл. 1, ал. 3 от Конституцията). 
Народното събрание като представителство 
на целия народ е длъжно при осъществяване 
на възложената му компетентност да спазва 
конституционните ценности и принципи, 
включително и когато приема решение по 
чл. 84, т. 5 от Конституцията. Това разбиране 
Конституционният съд поддържа в Решение 
№ 9 от 2016 г. по к.д. № 8/2016 г. и не намира 
основания да се отклони от него в настоящото 
производство. Броят на гражданите с избира-
телни права, които са подписали предложение-
то за произвеждане на национален референдум, 
не може да замени ценностите, установени 
от общата воля на суверена в Конституци-
ята, в частност – принципа на върховенство 
на правото, на който са подчинени и който 
ограничава едновременно както учредените 
власти, така и титуляря на държавната власт.
При упражняване на правомощието по 
чл. 84, т. 5 от Конституцията Народното 
събрание, когато е сезирано с предложение 
за произвеждане на национален референдум 
чрез подписка от повече от 400 000 граждани 
с избирателни права, самостоятелно формира 
воля по предложението, преценявайки го както 
с оглед на спазването на изискуемата органи-
зация и ред, уредени от текущия законодател 
въз основа на изричното конституционно 
възлагане, така и относно съответствието с 
конституционните изисквания на съдържащия 
се в предложението въпрос за инициирания 
референдум. Такава преценка представител-
ното учреждение следва да прави независимо 
и задължително по смисъла на чл. 4, ал. 1 от 
Основния закон.