Държавен вестник, бр. 46, 2017 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  46
финансова страна по смисъла на чл. 28, ал. 2, 
т. 3 и 4 ЗНА. Краткият преразказ на предла-
ганата уредба при последващите изменения на 
отделни разпоредби на обжалваната наредба 
(обн., ДВ, бр. 32 и 106 от 2014 г.) не е тъждествен 
на мотивирането є. В случая съдържанието 
на мотивировката е изчерпано с бланкетно по 
своя характер изявление. Отсъства изложение 
на конкретните причини и цели за утвържда-
ването и последващата ревизия на медицински 
стандарт „Гастроентерология“, средствата за 
прилагането му, практическото му отражение 
в дейността на лечебните заведения, в т.ч. от 
гледна точка качество на здравната услуга и 
достъп на пациентите до същата, очакваните 
резултати и анализ за съответствието с пра-
вото на ЕС. Безспорно е, че изпълнението на 
утвърдения с наредбата медицински стандарт, 
регламентиращ изискванията по отношение на 
структурата на гастроентерологичната помощ, 
човешките ресурси, оборудването на лечебните 
заведения с апаратура и консумативи съобразно 
тяхното ниво, методите на диагностика и ле-
чение, предполага инвестиране на значителен 
финансов ресурс. При положение, че са били 
налице данни за бюджетен дефицит в сферата 
на здравеопазването и за прогнозирани от 
НЗОК допълнителни непредвидени разходи 
във връзка с промените в медицинските стан-
дарти, приемането на атакуваните нормативни 
изменения без финансова обосновка или с 
мотивиране на положителен финансов ефект е 
неправомерно и в противоречие с принципите 
на чл. 26, ал. 1 ЗНА. Наличието на адекватни 
мотиви е от значение за проверката дали ут-
върждаването на стандарта в действащата му 
редакция е пропорционално и спазени ли са 
нормите на административното регулиране с 
оглед финансовата или материалната тежест, 
която адресатите на предвидените изисквания 
следва да понесат за изпълнението им. Липсата 
на надлежна обосновка по смисъла на чл. 28, 
ал. 2 ЗНА препятства съдебния контрол по 
същество за съобразеността на подзаконовия 
нормативен акт с материалноправните норми, 
включително за съответствието му с чл. 3 
ЗОАРАКСД в каквато посока са част от оп-
лакванията на жалбоподателите, и съответно 
води на извод за неговата незаконосъобразност. 
По изложените съображения настоящият съ-
дебен състав намира, че отсъствието на всички 
задължителни за мотивирането на проекта на 
нормативен административен акт реквизити е 
съществен процесуален порок, налагащ отмяна 
на оспорената наредба на основание чл. 146, 
ал. 3 АПК. 
С оглед изхода на спора съдът приема след-
ното по заявеното от жалбоподателите искане 
за присъждане на разноски: 
Възражението на ответника за прекомерност 
на претендираните адвокатски възнагражде-
ния е основателно. Предвид действителната 
фактическа и правна сложност на казуса и 
наличието на обилна съдебна практика по 
спорния въпрос, разноските за заплатен адво-
катски хонорар следва да бъдат редуцирани от 
400 лв. на 300 лв. Министерството на здраве-
опазването следва да бъде осъдено да заплати 
в полза на оспорващите сдружения разноски 
по приложения списък по чл. 80 ГПК, както 
следва: на сдружение „Национално сдружение 
на частните болници“, сдружение „Център за 
защита правата в здравеопазването“ и „Сдруже-
ние на общинските болници в България“ – по 
310 лв. за всяко от тях, включващи разходи за 
държавна такса и заплатен адвокатски хонорар 
(намален при условията на чл. 78, ал. 5 ГПК 
във връзка с чл. 144 АПК), и на сдружение 
„Българска болнична асоциация“ – 30 лв. 
(разноски за държавна такса и за обнародване 
на съобщение в „Държавен вестник“ съгласно 
чл. 188 във връзка с чл. 181, ал. 1 АПК). До-
казателства за реално изплатено адвокатско 
възнаграждение от сдружение „Българска 
болнична асоциация“ не са представени по 
делото, поради което разноски за такова не 
му се присъждат.
Водим от горното и на основание чл. 193, 
ал. 1, пр. 2 АПК, Върховният административен 
съд, седмо отделение, 
Р Е Ш И :
Отменя Наредба № 25 от 2010 г. за утвър-
ждаване на медицински стандарт „Гастроен-
терология“, издадена от министъра на здра-
веопазването (обн., ДВ, бр. 56 от 2010 г.; изм. 
и доп., бр. 91 от 2010 г.; изм., бр. 32 от 2014 г., 
в сила от 1.01.2014 г.; изм. и доп., бр. 106 от 
2014 г., в сила от 1.01.2015 г.).
Осъжда Министерството на здравеопазва-
нето да заплати на сдружение „Национално 
сдружение на частните болници“, София, сумата 
310 (триста и десет) лв. разноски по делото.
Осъжда Министерството на здравеопазване-
то да заплати на сдружение „Център за защита 
правата в здравеопазването“, София, сумата 
310 (триста и десет) лв. разноски по делото.
Осъжда Министерството на здравеопазва-
нето да заплати на „Сдружение на общинските 
болници в България“, Плевен, сумата 310 (триста 
и десет) лв. разноски по делото. 
Осъжда Министерството на здравеопаз-
ването да заплати на сдружение „Българска 
болнична асоциация“, София, сумата 30 (три-
десет) лв. разноски по делото. 
Решението може да бъде обжалвано с 
касационна жалба пред петчленен състав на 
Върховния административен съд в 14-дневен 
срок от съобщаването му на страните. 
При наличие на предпоставките по чл. 194 
от Административнопроцесуалния кодекс ре-
шението подлежи на обнародване по начина, 
по който е бил обнародван подзаконовият 
нормативен акт.
Председател: 
Георги Колев
4061