Държавен вестник, бр. 104, 2022 г., стр. 22

СТР.  22	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  104
дел на ДВ и за публикуване на електронната 
страница на обявления за концесии, считано 
от 1 януари 2019 г.
Със Заповед № АД-850-05-203 от 27.09.2018 г. 
на председателя на НС, издадена на основание 
чл. 9, ал. 2 и чл. 15 ЗДВ, са определени цена-
та на отделен брой ДВ, цената на абонамент 
за ДВ, размерът на таксите за обнародване 
в неофициалния раздел на ДВ и размерът 
на таксата за публикуване на електронната 
страница на ДВ за всяка една публикация на 
обявление за концесии по Закона за концеси-
ите, както и цената за получаване на брой на 
ДВ по електронен път в деня на отпечатва-
нето му и пускането му за разпространение, 
без право на препродаване и преотстъпване 
на получената информация и без право на 
разпространение на съдържанието на вест-
ника. С т. 4, буква „а“ от заповедта, която е 
оспорена в производството, считано от 1 яну-
ари 2019 г., е определен размер на таксата за 
обнародване в неофициалния раздел на ДВ 
за призовки на съдилищата, за обявяване 
на конкурси, за обявления и съобщения на 
министерства, други ведомства на бюджетна 
издръжка, общини и техни органи, с обем 
до 1/2 стандартна страница, в размер 20 лв.
При така установеното съдът е приел, че 
обжалваната заповед по своето естество пред-
ставлява нормативен административен акт по 
смисъла на чл. 75, ал. 1 АПК. Посочил е, че 
тя съдържа административноправни норми, 
определящи дължимите суми за обнародване 
в „Държавен вестник“ и абонамент. Адреса-
тите на акта не са персонално определени 
или ограничени. Заповедта има многократно 
правно действие.
Съдът е посочил, че актът е издаден от из-
рично овластен от закона орган – председателя 
на НС, в съответствие с чл. 9, ал. 2 ЗДВ. Актът 
е издаден и в изискуемата писмена форма, и 
при спазване на изискването за обнародване 
в „Държавен вестник“ (бр. 81/2018 г.), поради 
което липсват основания за прогласяване на 
нищожността му.
Съдът обаче е приел, че в производство-
то по издаване на оспорения нормативен 
акт е допуснато съществено нарушение на 
процесуалните правила. При издаване на 
процесния акт не са спазени изискванията 
на разпоредбите на чл. 26 и чл. 28 ЗНА. Това 
не е позволило на заинтересованите страни 
да формират становище относно мотивите 
на органа, както и да участват ефективно в 
производството по приемането на акта, ко-
ето води до невъзможност да бъдат спазени 
принципите, при които се изработва проект 
на нормативен акт, а именно – необходимост, 
обоснованост, предвидимост, откритост, съг-
ласуваност, субсидиарност, пропорционалност 
и стабилност. Допуснатото съществено проце-
суално нарушение на чл. 26 и чл. 28 ЗНА при 
издаването на процесния подзаконов нормати-
вен акт съставлява самостоятелно основание 
за отмяната на оспорената разпоредба на т. 4, 
буква „а“ в частта „с обем до 1/2 стандартна 
страница – 20 лв.“ като незаконосъобразна на 
основание чл. 196 АПК във връзка чл. 146, 
т. 3 АПК.
Решението е правилно.
Правилно тричленният състав на ВАС е 
приел, че оспорената заповед е издадена от 
компетентен орган – председателя на НС, в 
кръга на предоставените му правомощия. 
Съдържанието на заповедта, включително 
на оспорената т. 4, буква „а“ от нея, показва, 
че тя съдържа общозадължителни правила 
за поведение, т. е. правни норми. Те са адре-
сирани до неопределен и неограничен брой 
адресати, а именно – до всеки, за когото са 
налице визираните в хипотезите на разпоред-
бите условия, конкретно и до всеки желаещ 
да се осъществи обнародване в неофициалния 
раздел на ДВ на посочените в разпоредбата 
обявления и съобщения. Разпоредбите в за-
поведта се прилагат нееднократно, защото 
регулират повтарящи се обществени отноше-
ния. Следователно първоинстанционният съд 
правилно е приел, че заповедта представлява 
подзаконов административен акт по смисъла 
на чл. 75, ал. 1 АПК. Заповедта е обнародвана 
в „Държавен вестник“, което е условие за не-
говата валидност. Обнародването на заповедта 
обаче не е достатъчно, за да обоснове извод 
за нейната законосъобразност.
Производството по издаване на норматив-
ните административни актове е регламентира-
но в глава пета, раздел III от АПК и доразвито 
в ЗНА, към който препраща чл. 80 АПК. 
Съгласно чл. 2, ал. 1 ЗНА нормативни актове 
могат да издават само органите, предвидени 
от Конституцията или от закон. В случая в 
чл. 9, ал. 2 ЗДВ е предвидено правомощие на 
председателя на НС да определя размера на 
таксата, която се заплаща за обнародване на 
обявленията, съобщенията, поканите и другите 
известия в неофициалния раздел на ДВ. По-
соченото в разпоредбата, че размерът на тази 
такса се определя с разпореждане, не влияе 
на характера на издадения в изпълнение на 
това правомощие подзаконов нормативен акт.
Съгласно параграф 5 от преходните и за-
ключителните разпоредби на ЗНА, доколкото 
друго не следва от този закон, той се прилага 
за всички нормативни актове, издавани от 
органи, предвидени от Конституцията. За 
другите нормативни актове важат съответно 
чл. 2, 9 – 16, 34 – 46 включително и чл. 51. 
Председателят на НС е орган, предвиден в 
Конституцията на Република България, с 
конкретно посочени в чл. 77, ал. 1 от Консти-
туцията самостоятелни негови властнически 
правомощия, които той осъществява в ка-
чеството му на едноличен орган. В Решение