Държавен вестник, бр. 23, 2009 г., стр. 67

Б Р О Й  23
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  67
14. На втория етап се определят фактическите
пропуски на въздух по метода на прякото измерва-
не посредством замерване разхода на приточния
въздух при постоянна величина на подпора.
15. Преди началото на изпитването всички хер-
метични устройства трябва да са приведени в съ-
ответстващо положение, сифоните и хидравлич-
ните затвори се запълват с вода.
16. В изпитваното съоръжение с помощта на
вентилатор се подава въздух и се създава подпор
98,1 N/кв. м (10 мм воден стълб), контролиран по
микроманометър (подпоромера).
17. Подаването на въздух се регулира така, че
величината на подпора в изпитвания обект да не
се изменя. След установяване на стабилен подпор
(98,1 N/кв. м) се провежда измерване на количес-
твото въздух, подаван в съоръжението.
18. Измерването на разхода на въздуха може да се
извърши и при друга величина на подпора със след-
ната приведена към подпор 98,1 N/кв. м формула:
Z98,1=(98,1 Ч Zф)/Нф куб. м/h,
където:
Z98,1 е разходът на въздуха (куб. м/h) при под-
пор 98,1 N/кв. м;
Zф—фактическият разход (куб. м/h) на въздуха
при изпитването;
Нф—фактическият подпор при изпитването (N/
кв. м).
19. Използваните при изпитването микромано-
метри могат да се поставят вътре и/или вън от КСЗ.
20. При измерване на подпора в съоръжението
микроманометърът се свързва с предвидената за
целта тръба.
21. При измерване на подпора в отделните по-
мещения за преминаването на тръбата за подпо-
ромера се използват съществуващите тръбопро-
води или пробките на вратите.
22. Фактическият разход на въздух се определя
като среден разход от три замервания при резулта-
ти, неотличаващи се повече от 10 % един от друг.
23. Получените резултати се сравняват със за-
ложените в проекта параметри за херметичност.
Ако при проверката на херметичност се устано-
вят пропуски на въздух, отговарящи на заложе-
ните по проект, съоръжението се счита за херме-
тизирано.
24. Ако проверката на херметичност при този
втори етап на изпитване даде отклонения от пред-
видените по проект пропуски на въздух, се про-
вежда следващ, трети етап на изпитване.
25. На третия етап се използва методът на кос-
веното измерване. Под метод на косвеното измер-
ване се разбира изчисляване величината на загу-
бите на въздух чрез косвен показател—скоростта
на падане на подпора в съоръжението или в изпит-
ваното помещение след прекратяване вкарването
на външен въздух.
26. При този метод се измерва времето в секун-
ди, за което се понижава свръхналягането в съоръ-
жението. Всички херметизиращи устройства на
изпитваното помещение или цялото съоръжение
се поставят в съответстващо положение и с по-
мощта на вентилатор се създава свръхналягане,
което се контролира по подпоромера.
27. След създаване на необходимото свръхна-
лягане в обекта се затварят ХК и КИД по притока
на въздуха и се изключва вентилаторът.
28. След прекъсване на потока на въздуха се
наблюдава спадането на свръхналягането и се за-
сича времето със секундомер.
Измерването се прави в два диапазона на свръх-
налягане:
а) първи диапазон:
—подпор в началото
784,5 N/кв. м
(80 мм воден стълб);
—подпор в края
392,2 N/кв. м
(40 мм воден стълб);
б) втори диапазон:
—подпор в началото
196,1 N/кв. м
(20 мм воден стълб);
—подпор в края
98,1 N/кв. м
(10 мм воден стълб).
29. Взема се средната величина от три последо-
вателни измервания, и то когато резултатите не се
различават един от друг с повече от 10 %.
30. Ако периодите от време за спадане на свръх-
налягането в двата диапазона се окажат равни, това
означава, че в ограждащата конструкция на обек-
та не съществуват големи пропуски.
31. Бързото падане на свръхналягането в пър-
вия диапазон в сравнение с втория диапазон по-
казва наличието на големи пукнатини и отвори, а
също така и възможно неплътно затваряне на ХК,
КИД, врати и капаци.
32. Възможно е прилагането и на косвения
метод, при който се извършва следното:
а) затварят се всички ХК, КИД и устройства,
свързващи обекта с външната среда, с изключе-
ние на ХК на смукателния въздуховод за първи
режим на ФВУ;
б) вентилаторът се включва на първи режим,
докато подпорът в обекта достигне 80—100 мм во-
ден стълб, след което ХК на смукателния въздухо-
вод се затваря и вентилаторът се изключва;
в) със секундомер се измерва времето Тф, за
което подпорът в обекта намалява от 30 мм до 15 мм
воден стълб; подпорът се измерва с микроманоме-
тър (подпоромер);
г) измереното време се сравнява с времето Т,
определено по проект, или ако не е определено, се
пресмята по емпиричната формула:
Т = 120 Ч V0/F (сек.),
където:
V0 е чистият обем на обекта в куб. м;
F—площта на обекта в кв. м.
Херметизацията на обекта се счита за удовлет-
ворителна, ако измерената стойност Тф е по-мал-
ка от пресметнатата Т с не повече от 10 %
Тф > 90 %Т.
Проверката се извършва трикратно и се взема
средноаритметичната стойност на Тф.
Ако Тф < 90 %Т, значи, че по ограждащата кон-
струкция на съоръжението има пропуски, които
следва да се отстранят.
 След отстраняването им отново се проверява
херметичността в горната последователност.