Държавен вестник, бр. 68, 2007 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  68
Всеизвестно е, че същината на демокрация-
та не се състои във волята на болшинството, а
в дебата. Представители на обществото не са
само политиците, победили на изборите. Лип-
сата на дебат има за последица, че част от об-
ществото вместо демокрация (дебат) остава
само с представители.
Вярно е, че болшинството от народните пред-
ставители биха могли да отложат влизането в
сила на закона, но чрез ново законодателно
предложение, направено по правилата. Тогава
за обществото ще е ясно кой е вносителят и
какви са неговите мотиви.
Определението на съда да не се разгледа
искането на народните представители го нап-
рави съратник на разразилата се строителна
вакханалия по Черноморието и както е казал
вносителят Министерският съвет, до “неговата
деградация”, която е трябвало да приключи на
1.06.2007 г., а ще продължи до 1.01.2008 г.
По изложените съображения и на основание
чл. 19, ал. 1 ЗКС и чл. 26, ал. 1 ПОДКС съдът
О П Р Е Д Е Л И :
Отклонява искането на група народни пред-
ставители за установяване на противоконсти-
туционност на § 11 от преходните и заключи-
телните разпоредби на ЗУЧК и прекратява про-
изводството.
Препис от определението да се изпрати на
г-н Тодор Батилов в качеството му на предста-
вител на групата народни представители, кои-
то са подписали искането за установяване на
противоконституционност на § 11 от преходни-
те и заключителните разпоредби на ЗУЧК.
Председател: Румен Янков
42012
ОПРЕДЕЛЕНИЕ № 4
от 14 август 2007 г.
по конституционно дело № 9 от 2007 г.
Конституционният съд в състав: председа-
тел: Румен Янков, членове: Васил Гоцев, Люд-
мил Нейков, Лазар Груев, Емилия Друмева,
Евгени Танчев, Димитър Токушев,  Благовест
Пунев, Пламен Киров, Красен Стойчев, при
участието на секретар-протоколиста Снежана
Петрова разгледа в закрито заседание на 14 ав-
густ 2007 г. конституционно дело № 9 от 2007 г.,
докладвано от съдията Емилия Друмева.
Делото е образувано на 7 август 2007 г. по
искане на най-малко 1/5 от народните предс-
тавители от XL Народно събрание. С него Кон-
ституционният съд е сезиран да тълкува на
основание чл. 12, ал. 1, т. 1 от Закона за Кон-
ституционния съд (ЗКС) посочени като “не-
обнародвани, но приети от Народното събра-
ние текстове” от Закона за изменение и до-
пълнение на Закона за местните избори (ДВ,
бр. 63 от 2007 г.) във връзка със следните два
въпроса:
—противоконституционно ли е необнарод-
ването и невлизането в сила на нормативни тек-
стове, приети на първо и второ четене съгласно
чл. 88, ал. 1 от Конституцията, и
—противоконституционно ли е издаването
на решение на Централната избирателна коми-
сия за местните избори (ЦИКМИ), свързано с
тълкуване на понятието “живял 10 месеца”, раз-
лично от това, прието на първо и второ четене
от Народното събрание.
Искането е направено от субект на право
на инициатива по чл. 150, ал. 1 от Конститу-
цията.
Необходимостта от тълкуване е обоснована
с твърдения за нарушения на Правилника за
организацията и дейността на Народното съб-
рание (ПОДНС) и на чл. 88, ал. 1 от Конститу-
цията, извършени при приемането на парагра-
фи от ЗИД на ЗМИ (ДВ, бр. 63 от 2007 г.).
1. Искането за тълкуване поставя предвари-
телния въпрос за параметрите, в които съдът
може да упражнява даденото му правомощие за
задължителни тълкувания на Конституцията
(чл. 149, ал. 1, т. 1 от Конституцията). Като ос-
нование на искането се сочи обаче не чл. 149,
ал. 1, т. 1 от Конституцията, а правомощието
на Конституционния съд, предвидено в чл. 12,
ал. 1, т. 1 от Закона за Конституционния съд:
“1. дава задължителни тълкувания на Консти-
туцията;”. Видно е, че двата текста са еднознач-
ни; в съдържанието им не може да се вложи
различен смисъл. Като се има предвид, че Кон-
ституционният съд черпи своите правомощия
непосредствено от Конституцията, то основа-
нието за неговото сезиране в случая би трябва-
ло да бъде чл. 149, ал. 1, т. 1 от Конституцията.
Още повече, че със закон не могат нито да се
дават, нито да се отнемат правомощия на Кон-
ституционния съд извън предвидените в Конс-
титуцията (чл. 149, ал. 2 от Конституцията).
2. Може ли настоящото искане да се впише
в правомощието на съда по чл. 149, ал. 1, т.1 от
Конституцията—даване на задължителни тъл-
кувания на Конституцията? При упражнява-
нето му Конституционният съд не постановя-
ва противоконституционност, не решава кон-
кретен юридически проблем, а установява сми-
съла на конституционна норма/и, по който сми-
съл се спори, констатира се неяснота и/или двус-
мислие, разкриването му обосновава различ-
ни възможни решения или прилагането е про-
тиворечиво. Така даването на задължително
тълкуване служи непосредствено за повече
ефективност на основния закон (определения
на Конституционния съд от 19.12.1996 г. по к.д.
№ 30 от 1996 г., от 30. 06.1998 г. по к.д. № 14 от
1998 г. и др.).
3. В настоящото искане обаче необходимост-
та от задължително тълкуване не е обоснова-
на с констатация за неяснота относно съдър-
жанието и смисъла на конституционна норма,
нито за противоречиво прилагане. Нещо пове-