Държавен вестник, бр. 1, 2014 г., стр. 29

БРОЙ  1	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  29  
има правен ефект единствено по отноше-
ние на възникнало преди това трудово или 
служебно правоотношение, с оглед на което 
то се извършва. Неговото предназначение е 
да „отключи“ действието на трудовото или 
служебното правоотношение. Или по общо 
правило правният ефект на встъпването в 
длъжност е „зададен“ в рамките на конкрет-
но вече съществуващо правоотношение. Ето 
защо, предвид неговия предмет, нито съдър-
жанието, нито предназначението му имат 
влияние върху друго трудово или служебно 
правоотношение. Встъпването в длъжност е 
единствено въпрос на упражняване на права 
и задължения по дадено правоотношение.
С избора на народния представител се 
учредява специфично правоотношение на 
политическо представителство между него и 
избирателите. Когато народен представител 
бъде избран от Народното събрание за ръко-
водител на определена със закон институция, 
се учредява друго правоотношение. Ясно е, 
че с оглед предмета им става въпрос за две 
различни правоотношения. Но няма съвпадане 
и на страните по тях, защото Народното съб- 
рание не измества избирателите по правоот-
ношението на политическо представителство. 
Следователно прекратяването на отношението 
на политическо представителство няма как да 
се извърши с волеизявление за встъпване в 
длъжност по друго правоотношение. От едно-
то не могат да се правят изводи за другото, 
защото предназначението им и въплътеното 
във формалния акт съдържание ясно показват, 
че става въпрос за различни волеизявления. 
Обратното би означавало да се приеме, че 
съществува фикция, т.е правните последици 
на един юридически факт да се привържат 
към друг, различен юридически факт. Пос-
тигането на подобен ефект би могло да стане 
единствено по силата на изричен законов 
текст, а Конституционният съд не разполага 
със законодателни правомощия.
По изложените съображения на основание 
чл. 149, ал. 1, т. 1 от Конституцията Консти-
туционният съд
Р Е Ш И :
1. Изброяването на основанията за пред-
срочно прекратяване на пълномощията на 
отделен народен представител, извършено в 
чл. 72, ал. 1, т. 1 – 4 от Конституцията, не 
е изчерпателно. Основания за предсрочно 
прекратяване на пълномощията на народен 
представител се съдържат и в чл. 65, ал. 1 от 
Конституцията, когато съответните основа-
ния са настъпили след избора. Предсрочно 
прекратяване на пълномощията на народен 
представител може да се извърши единствено 
на основание, изрично посочено в Конститу-
цията, като съответните разпоредби не могат 
да бъдат тълкувани разширително.
2. Предсрочното прекратяване на пълно-
мощията на народен представител винаги се 
постановява с решение на Народното събра-
ние в случаите, когато е подал оставка или е 
налице влязла в сила присъда, с която му е 
наложено наказание лишаване от свобода за 
умишлено престъпление, или когато изпъл-
нението на наказанието лишаване от свобода 
не е отложено. В случаите, когато бъде се-
зиран с правен спор, въпросът се решава от 
Конституционния съд. 
3. Решенията на Народното събрание 
и на Конституционния съд за предсрочно 
прекратяване на пълномощията на народен 
представител имат действие занапред.
4. До постановяване на решението от На-
родното събрание или до влизането в сила 
на решението на Конституционния съд за 
предсрочно прекратяване на пълномощията 
на народен представител той запазва положе-
нието си на народен представител.
5. Когато Народното събрание избира 
народен представител за ръководител на ин-
ституция, определена със закон, решението за 
избора не съдържа в себе си и елементите на 
решението по чл. 72, ал. 2 от Конституцията. 
Народното събрание може в едно решение да 
посочи, че избира народен представител за 
ръководител на институция, определена със 
закон, и предсрочно да прекрати пълномощия-
та му въз основа на подадена от него оставка.
6. Когато Народното събрание избере 
народен представител за ръководител на ин-
ституция, определена със закон, и той изрази 
пред него волята си да заеме другата служба, 
народният представител трябва да подаде ос-
тавка пред Народното събрание и то е длъжно 
да я приеме, за да преустанови състоянието 
на несъвместимост. В случай че Народното 
събрание откаже да приеме оставката или 
не е подадена оставка, спорът се решава от 
Конституционния съд.
Решението е подписано, както следва: 
по т. 1 – гласували „за“ – 11 съдии, про-
тив – съдия Б. Пунев (по недопустимост на 
искането); по т. 2 – гласували „за“ – 10 съдии, 
против – съдиите Б. Пунев и К. Маркова (по 
недопустимост на искането); по т. 3 – гласували 
„за“ – 11 съдии, против – съдия Б. Пунев (по 
недопустимост на искането); по т. 4 – гласували 
„за“ – 11 съдии, против – съдия Б. Пунев (по 
недопустимост на искането); по т. 5 – гласували 
„за“ – 9 съдии, против – съдиите Ц. Цанкова, 
Ст. Стоева и Г. Ангелов (по недопустимост на 
искането); по т. 6 – гласували „за“ – 9 съдии, 
против – съдиите Ц. Цанкова, Ст. Стоева и 
Г. Ангелов (по недопустимост на искането).
Председател: 
Димитър Токушев