Държавен вестник, бр. 22, 2025 г., стр. 5

БРОЙ  22	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
изборните правила е основание за устано­
вяване на незаконност на изборите, а само 
това, което действително засяга резултата от 
избора, като изкривява изборния резултат, 
защото само тогава изборите като форма 
на политическото участие на гражданите в 
демократичния политически процес не са 
постигнали своята цел – да превърнат избора 
на гражданите в легитимна публична власт 
(Решение № 4 от 2011 г. по к.д. № 4/2011 г.; 
Решение № 3 от 2017 г. по к.д. № 11/2016 г.).
Факт е, че точно тази същност на избори­
те – да създадат легитимно представителство 
на гражданите – поражда и изострена чувст­
вителност към нарушаването на изборните 
стандарти, установени от закона или чрез 
приетата добра международна практика, 
спазването на които е гаранция за демо­
кратичния характер на представителното 
управление. За да създаде възможност за 
своевременно отстраняване на всяко едно 
нарушение в хода на изборния процес, за­
конодателят е предвидил различни форми 
на участие и различни форми на контрол 
от участниците в изборния процес на всеки 
етап от неговото провеждане. Именно тези 
форми и тяхното активно използване са га­
ранция за законосъобразното и демократично 
организиране и произвеждане на изборите 
и за прозрачното и точно определяне на 
изборния резултат съобразно изразената от 
избирателите политическа воля (Решение 
№ 13 от 2013 г. по к.д. № 14/2013 г.).
В производството по оспорване на закон­
ността на изборите Конституционният съд 
не действа ex officiо, а само в рамките, в 
които е сезиран и е допуснал разглеждане 
на исканията (Решение № 2 от 2010 г. по к.д. 
№ 10/2009 г.). Това прави особено отговорна 
преценката на сезиращите субекти за значи­
мостта на твърдените нарушения на изборния 
процес и на получените изборни резултати, 
както и за ангажираните в подкрепа на тези 
твърдения доказателства. 
В случая Конституционният съд е сезиран 
от 300 народни представители от 50-ото и 
от 51-вото Народно събрание – 125 народни 
представители от 50-ото Народно събрание 
и 175 народни представители от 51-вото На­
родно събрание. Фактически сезирането е от 
99 народни представители от 50-ото и 93-ма 
народни представители от 51-вото Народно 
събрание, защото народните представители 
са подписали повече от едно искане в качест­
вото си на народни представители съответно 
в 50-ото и в 51-вото Народно събрание, като 
69 народни представители са подписали 
исканията в качеството си на народни пред­
ставители и от 50-ото, и от 51-вото Народно 
събрание. Исканията са подписани от народ­
ни представители от различни политически 
формации: „Величие“, „Има такъв народ“, 
Движение за права и свободи, Алианс за 
права и свободи, „Продължаваме промя­
ната – Демократична България“ и „БСП за 
България – обединена левица“.
Каква е причината народните предста­
вители да сезират Конституционния съд с 
пет искания за установяване на незаконност 
на изборите, подписани от тях в различни 
комбинации и с твърдения за идентични 
нарушения, е извън предмета на делото. 
Броят на исканията и броят на подписалите 
ги народни представили над изискуемото от 
чл. 150, ал. 1 от Конституцията във връзка 
с чл. 305, ал. 2 ИК не са относими към ос­
нователността на исканията, но показват, че 
половината от парламентарно представените 
партии/коалиции в 51-вото Народно събрание 
имат съмнения в законността на изборите.
Сезирането на Съда от общо 300 на­
родни представители е симптоматично за 
разбирането на народните представители за 
ролята, мястото и функциите на партиите, 
чиито представители са те, в подготовката 
и произвеждането на изборите. Активното 
участие на партиите в подготовката и про­
извеждането на изборите с цел гарантиране 
на честността на вота на всеки гражданин 
е най-ефективното средство за повишаване 
на доверието в изборния процес и в резултат 
на това за повишаване на доверието в съз­
дадената чрез тези избори публична власт, 
получаването на която е целта на участието 
на партиите в изборния процес. Неизползва­
нето на това средство в много случаи води до 
невъзможност извършени нарушения да бъдат 
установени и последиците им – отстранени.
Конституционният съд намира за необ­
ходимо да припомни, че Изборният кодекс 
урежда изборния процес по начин, който 
гарантира участието на политическите 
партии на всеки етап от подготовката и 
произвеждането на изборите. Точно парла­
ментарно представените партии разполагат 
с най-много възможности, предоставени им 
от закона, да участват в организирането и 
провеждането на изборния процес. Начинът 
на формиране на изборната администрация 
и възможностите за контрол за законосъоб­
разност на нейната дейност и на нейните 
актове на всеки етап от изборния процес, 
включително и в изборния ден чрез самите 
политически партии, чрез застъпници на 
кандидати, чрез наблюдатели, представители 
на партиите, са средство за активно участие 
на партиите в подготовката и произвеждане­
то на изборите. Политическите партии чрез 
всички тези лица са призвани да действат 
по начин, който да гарантира надлежното