Държавен вестник, бр. 10, 2016 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  10
3. Когато публично вземане на едната 
договаряща държава подлежи на принуди-
телно изпълнение съгласно законите на тази 
държава и се дължи от лице, което според 
законите на тази държава към този момент 
не може да осуети неговото събиране, това 
публично вземане по молба на компетентния 
орган на тази държава се приема за целите на 
събирането от компетентния орган на другата 
договаряща държава. Това публично вземане се 
събира от тази друга държава в съответствие 
с разпоредбите на нейните закони, приложими 
към принудителното изпълнение и събиране-
то на нейните собствени данъци, както, ако 
публичното вземане беше публично вземане 
на тази друга държава. 
4. Когато публично вземане на едната дого-
варяща държава е вземане, по отношение на 
което тази държава може да предприеме обез-
печителни мерки съгласно своето законодател-
ство, за да осигури неговото събиране, това 
публично вземане по молба на компетентния 
орган на тази държава се приема за целите на 
предприемане на действия по обезпечаването 
от компетентния орган на другата договаря-
ща държава. Тази друга държава предприема 
обезпечителни мерки по отношение на това 
публично вземане в съответствие с разпоред-
бите на своето законодателство както, ако 
публичното вземане беше публично вземане 
на тази друга държава, дори ако към момента 
на прилагането на такива мерки публичното 
вземане не подлежи на принудително изпъл-
нение в първата посочена държава или се 
дължи от лице, което има правото да осуети 
неговото събиране. 
5. Независимо от разпоредбите на ал. 3 и 
4 публично вземане, което е прието от едната 
договаряща държава за целите на ал. 3 или 4, 
не подлежи в тази държава на ограниченията 
на давностните срокове и не се ползва с при-
вилегиите, предвидени за публични вземания 
по законите на тази държава, поради своя 
характер на такова. В допълнение публично 
вземане, което е прието от едната договаряща 
държава за целите на ал. 3 или 4, не се ползва 
в тази държава с привилегиите, предвидени 
за това публично вземане по законите на 
другата договаряща държава. 
6. Действия, свързани със съществуването, 
валидността или сумата на публично вземане 
на едната договаряща държава, няма да се 
предприемат пред съд или административен 
орган на другата договаряща държава. 
7. Когато във всеки един момент след 
отправяне на молба по ал. 3 или 4 от едната 
договаряща държава и преди другата догова-
ряща държава да събере и преведе съответ-
ното публично вземане на първата посочена 
държава, съответното публично вземане 
престава да бъде: 
а) в случаите на молба по ал. 3 публично 
вземане на първата посочена държава, което 
подлежи на принудително изпълнение по за-
коните на тази държава и се дължи от лице, 
което към този момент не може да осуети 
неговото събиране по законите на тази дър-
жава, или 
б) в случаите на молба по ал. 4 публично 
вземане на първата посочена държава, по 
отношение на което тази държава съгласно 
своето законодателство може да предприеме 
обезпечителни мерки, за да осигури неговото 
събиране, компетентният орган на първата 
посочена държава незабавно уведомява ком-
петентния орган на другата държава за този 
факт и по избор на другата държава първата 
посочена държава ще спре или оттегли мол-
бата си. 
8. В никакъв случай разпоредбите на този 
член няма да се считат като налагащи на 
едната договаряща държава задължението: 
а) да предприема административни мерки, 
отклоняващи се от законите и администра-
тивната практика на тази или на другата 
договаряща държава; 
б) да предприема мерки, които биха про-
тиворечали на обществения ред;
в) да предоставя съдействие, ако другата 
договаряща държава не е изчерпала всички 
разумни мерки за събиране или обезпечаване 
според случая, които съществуват по нейни-
те закони или според административната є 
практика; 
г) да предоставя съдействие в онези слу-
чаи, когато административната тежест за 
тази държава е очевидно непропорционална 
на ползата, която ще получи другата догова-
ряща държава;
д) да предоставя съдействие, ако тази 
държава счита, че данъците, по отношение 
на които е поискано това съдействие, са 
наложени в несъответствие с общоприетите 
данъчни принципи.
Член 27
Членове на дипломатически представителства 
и консулски служби
Нищо в тази Спогодба не засяга данъчните 
привилегии на членовете на дипломатическите 
представителства и на консулските служби, 
предоставяни съгласно общите принципи на 
международното право или разпоредбите на 
специални споразумения.
Г л а в а  ш е с т а
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 28
Влизане в сила
1. Всяка от договарящите държави ще 
уведоми другата по дипломатически път, 
че са изпълнени процедурите на нейното