Държавен вестник, бр. 17, 2011 г., стр. 52

СТР.  52	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  17
персонала, приемането му няма да доведе до 
необходимост от осигуряването на допълни­
телни бюджетни средства за изпълнението му. 
По повод последното отразяване следва да се 
има предвид, че това не означава, че актът 
в тази му част не оказва пряко или косвено 
въздействие върху държавния бюджет, в която 
хипотеза също би следвало да бъде изготвена 
финансова обосновка, но по образеца по при­
ложение № 2 към УПМСНА, а не съобразен с 
този по приложение № 1 на същия правилник, 
изискващ освен посочването на мотиви, цел 
и очаквани резултати от предложения акт да 
бъдат отразени първостепенният и второсте­
пенният разпоредител с бюджетни кредити, 
които засяга проектът, целевите групи, към 
които е насочен или засяга, ведно с оценка 
на ползите и вредите за обществото, както и 
въздействието му върху държавния бюджет 
с кратко описание на мотивите за избора на 
варианта, възприет от предлагания акт за 
постигане на поставената цел. По делото не 
са представени данни, установяващи съгласу­
ването на проекта за акт на МС с останалите 
членове на МС, нито финансова обосновка, 
одобрена от министъра на финансите, в проти­
воречие с императивните изисквания на чл. 58, 
ал. 1 и чл. 59 УПМСНА (отм.), приложим към 
момента на изготвяне на проекта и приемането 
му от МС. В представения доклад не е отра­
зено правното основание за издаване на акта, 
включително в оспорените части, съгласно 
правилото на чл. 59, ал. 2 от същия правилник. 
В тази връзка следва да се отбележи, че не би 
могло да се приеме, че актът изцяло се осно­
вава на чл. 41 от Закона за администрацията 
(в какъвто смисъл е изразено становище от 
процесуалния представител на МС). Според 
посочения текст организацията на работа на 
МС, структурата, съставът и функциите на 
отделните звена в неговата администрация 
се определят с устройствен правилник, приет 
от МС. Нормата дава основание за приемане 
на нов устройствен правилник, но не и за за­
криването на редакция „Нормативни актове“, 
съществувала при условията на чл. 60 от същия 
закон (визиращ възможността за създаването 
с постановление, на подчинение на МС или 
към министър, на експериментални лаборато­
рии, изследователски центрове, образователни 
центрове, центрове за обучение и др.). 
Наред с горното следва да се има предвид, че 
между страните липсва спор и от приобщеното 
по делото удостоверение изх. № ПГ-0194-К-38 
от 14.06.2010 г., издадено от главния секретар 
на Народното събрание на Република Бълга­
рия, се установява, че в Народното събрание 
не е постъпвало искане за даване на съгласие 
за спиране на печатното издание на редакция 
„Нормативни актове“ към администрацията 
на МС. Налице е писмо изх. № 902-00-16 от 
02.10.2009 г., изпратено от председателя на 
НС до главния редактор на редакция „Норма­
тивни актове“ по повод негово запитване от 
август 2009 г., че тъй като администрацията 
на Народното събрание използва предимно 
правно-информационни системи в електронен 
вид, не намира за целесъобразно и необходимо 
продължаването на ползването на сборника 
„Нормативни актове“. 
Съгласно чл. 20 от Закона за администраци­
ята (ЗАдм) Министерският съвет е централен 
колегиален орган на изпълнителната власт с 
обща компетентност, който формулира, раз­
работва и осъществява държавната политика 
в съответствие със своите конституционни 
правомощия и със законите на РБ. При осъ­
ществяване на своите правомощия органите 
на изпълнителната власт се подпомагат от 
администрация (чл. 35 ЗАдм). Според чл. 36 
от с.з. с постановление Министерският съвет 
създава, преобразува и закрива администра­
тивни структури, които не са предвидени 
в конституцията, какъвто е и настоящият 
случай. Администрацията на изпълнителната 
власт обхваща включително администраци­
ята на МС, министерствата, както и други 
административни структури, създадени с 
нормативен акт, които имат функции във 
връзка с осъществяването на изпълнителната 
власт. Анализът на горепосочените разпоредби 
действително налага извода, направен и от 
първоинстанционния съд, за компетентността 
на органа, приел решението за закриване на 
редакцията „Нормативни актове“ като част от 
структурата на администрацията на Минис­
терския съвет. Но предвид изричния текст на 
чл. 2 от издаденото на основание чл. 60 ЗАдм 
ПМС № 12 от 2002 г., действащ подзаконов акт 
към момента на внасяне на предложението за 
закриване на редакция „Нормативни актове“, 
че последната издава, тиражира и актуализира 
сборник „Нормативни актове“ – официално 
печатно издание на Народното събрание и 
Министерския съвет, не би могло да се приеме, 
че приемането на акта на МС в оспорените 
части не засяга по никакъв начин върховния 
орган на държавната власт в Република Бъл­
гария. От изложеното следва, че при липсата 
на съгласуване с Народното събрание актът 
е издаден в противоречие с правилото и на 
чл. 58, ал. 3 от отменения УПМСНА, според 
който вносителят задължително съгласува с 
органите по чл. 19, ал. 4 ЗАдм, с областните 
управители или с други държавни органи 
въпросите и проектите на актове, които са 
свързани или засягат тяхната дейност. 
Съществените нарушения на процедурата 
по приемане на акта на МС налагат отмя­
ната му в оспорените части и само на това 
основание, включително относно § 2, т. 4 
от ДР на ПМС № 229 от 2009 г. Отделно от 
това стои въпросът, че формулираните от 
вносителя на проекта фактически основания