Държавен вестник, бр. 15, 2024 г., стр. 42

СТР.  42	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  15
основание за приемане на оспореното решение 
на НС за съобразено с Конституцията.
Поради изложеното смятам и че предлага-
нето на референдум с такъв въпрос в такъв 
момент може да се разглежда като подвеждане 
на избирателите27: към момента на предложе-
нието решение за „отлагане“ на въвеждане на 
еврото по воля на държавата не е възможно и 
би означавало прекратяване на членството в 
ЕС. С референдум може да се вземе решение за 
изменение на международен договор, в частност 
и Договора за присъединяване към ЕС, но не 
и неговото неизпълнение/нарушаване, какво-
то предполага предлаганият в случая въпрос. 
Такова решение предлаганият в настоящия 
случай въпрос не съдържа. При наличие на 
достатъчно широка обществена воля за това 
с референдум може да се вземе решение и за 
денонсиране на Договора за присъединяване, 
което ще изисква и изменение на чл. 4, ал. 3 от 
Конституцията (което ще изисква изпълнение 
от НС чрез приемане на закон за изменение 
на Конституцията). В настоящия случай обаче 
нищо в този смисъл не е предложено – а докато 
чл. 4, ал. 3 действа, всяко негово нарушаване 
е нарушение на Конституцията.
4. Дори да приемем, че държавата (чрез 
своите компетентни в материята органи) е 
подвела държавите-членки и институциите на 
ЕС, като невярно е заявила, че покрива кри-
териите за въвеждане на единната валута, то 
ако страховете/възраженията на гражданите 
наистина са основателни, самите критерии за 
въвеждане на еврото не биха били покрити. В 
своята съвкупност това са критерии/измерители 
за икономическата и финансовата стабилност 
на държавата: относително (и съпоставително) 
ниски инфлация, бюджетен дефицит, основен 
лихвен процент и отклонения в обменния курс 
на националната валута спрямо еврото. Те ес-
тествено и незаобиколимо включват и социална 
стабилност, респ. поносима социална цена на 
мерките за постигане на тези цели. Същото 
се отнася и за участието в свободния конку-
рентен вътрешен пазар на ЕС, и за свободното 
движение на работна сила в целия ЕС. 
Лишено от базова логика е държавата да 
изпълнява всички тези изисквания (и то за 
относително продължителен период от време), 
но от това за нейните граждани (или поне за 
съществена част от тях) да следват несгоди, 
които не са по-малки (или поне не се компен-
27 От стенограмата от 389-ото заседание на НС 
(2 юли 2008 г.), когато се приема ЗПУГ, е видно, 
че в дебатите е посочено ясно: „Гражданите трябва 
да са сигурни, че когато участват в определено 
допитване, то ще е законосъобразно и може да 
произведе желания резултат.“ Затова когато НС 
приема решение за провеждане на национален 
референдум, неговият предмет трябва да позволява 
решение, което може да бъде ефективно изпълнено. 
Обратното би означавало не само подвеждане на 
избирателите, но и подмяна на смисъла на рефе-
рендумите като инструмент на народовластието.
сират) от ползите от въвеждането на единната 
валута, по-общо от икономическия и паричен 
съюз, от общия пазар и от самото членство 
в ЕС. Както и тази държава да заяви, че е 
изпълнила всички изисквания – т.е. че вече е 
предприела всички необходими мерки – и след 
това да отлага по свое желание окончателно-
то въвеждане на единната валута. По какви 
съображения? Ако са налице съображения за 
това (напр. за отрицателни последици за част 
от населението поради съществено по-ниско 
равнище на жизнения стандарт в сравнение с 
държавите от еврозоната, евентуално значи-
телно повишаване на цените и т.н.), те е тряб-
вало да бъдат взети предвид при приемането 
и прилагането на мерките за постигането на 
критериите за присъединяване. Несъмнено 
въвеждането на единната валута (може да) 
има и отрицателни (било и временно) после-
дици за икономиката на присъединяващата се 
държава и/или за покупателната способност 
на нейното население (или съществени части 
от него). Смятам за несъмнено обаче и че 
повечето евентуални отрицателни последици 
у нас вече са „изконсумирани“ и тяхното про-
дължаване или настъпването на нови при вече 
изпълнени критерии за стабилност (каквито са 
критериите по чл. 140, § 1) е несъвместимо с 
базовата логика на икономическия и паричен 
съюз в рамките на ЕС. В този смисъл нямам 
основания да смятам, че е възможно при 
произвеждането на обсъждания референдум 
да получи мнозинствена подкрепа отговор, 
предполагащ не само значително отлагане на 
въвеждането на единната европейска валута, но 
и отказ от целите на европейската интеграция 
на България и нарушение на нейно основно 
съюзно задължение. В известен смисъл смятам 
изобщо предлагането на такъв въпрос за реша-
ване чрез референдум за постигащо единствено 
обществено напрежение и поредно основание 
за разделение.
Затова свободна преценка на държавата е 
предоставена именно по отношение на това кога 
и какви мерки да приеме, за да покрие крите-
риите по чл. 140, § 1 от ДФЕС – а не дали да ги 
предприеме. Някои мерки – напр. свързаните с 
намаляването на инфлацията и/или държавния 
дълг по отношение на БВП – е необходимо да 
бъдат осъществявани постепенно и в относи-
телно продължителен период от време, за да се 
предотвратят сътресения в икономиката и обра-
тни ефекти. Тези мерки трябва да бъдат пред-
приети преди присъединяването към ERM-II, 
основният смисъл на който е установяването/
доказването на способността на държавата в 
продължение на (поне) 2 години без затруд-
нения да спазва вече изпълнените критерии 
по чл. 140, § 1, което да позволи приемане от 
Съвета на ЕС на решение за присъединяване 
на тази държава към единната валута.
5. Постигането на самите критерии обектив-
но е в интерес на всяка държава – обобщено 
това са критерии за стабилност на икономиката