Държавен вестник, бр. 33, 2002 г., стр. 24

С Т Р .  24
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  33
Г л а в а  V I I
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 28
Влизане в сила
1. Тази спогодба подлежи на ратификация и
ратификационните документи ще бъдат разме-
нени в София.
2. Спогодбата влиза в сила след размяната
на ратификационните документи и нейните
разпоредби ще се прилагат във всяка от догова-
рящите държави за получен доход или прите-
жавано имущество на или след първия ден на
месец януари на календарната година, в която
спогодбата влиза в сила.
3. С влизането в сила на спогодбата чл. 7 на
Морската спогодба от 9 юли 1964 г. между Крал-
ство Гърция и Народна република България ще
престане да се прилага по отношение на данъ-
ците, обхванати в спогодбата.
Член 29
Прекратяване на действието
Тази спогодба остава в сила, докато не бъде
прекратена от една от договарящите държави.
Всяка договаряща държава може да прекрати
действието на спогодбата по дипломатически
път чрез писмено уведомление за прекратява-
нето най-малко шест месеца преди края на вся-
ка календарна година след изтичането на пери-
од от пет години от датата, на която спогодбата
влиза в сила. В такъв случай спогодбата ще
престане да действа във всяка договаряща дър-
жава за получен доход или притежавано иму-
щество на или след първия ден на месец януари
от календарната година, следваща годината, в
която е извършено уведомлението.
В удостоверение на горното долуподписани-
те, съответно упълномощени за това, подписа-
ха тази спогодба.
Съставена в Атина на 15 февруари 1991 г. в
два оригинални екземпляра на английски език.
За Република България:
За Република Гърция:
Димитър Попов,
Константинос
министър-председател
Мицотакис,
министър-председател
Превод на английския текст
ПРОТОКОЛ
между Република България и Република Гър-
ция за изменение и допълнение на Спогодбата
за избягване на двойното данъчно облагане на
доходите и имуществото
Република България и Република Гърция,
по-нататък наричани “договарящите държави”,
Считайки, че е необходимо да се измени Спо-
годбата между Република България и Републи-
ка Гърция за избягване на двойното данъчно
облагане на доходите и имуществото, подписа-
на в Атина на 15 февруари 1991 г., по-нататък
наричана “спогодбата”,
Желаейки да приведат влизането в сила на
спогодбата във възможно най-кратък срок, се
споразумяха за следното:
Член 1
Член 2 от спогодбата “Данъци, за които се
прилага спогодбата”—в ал. 3 буква “б” се изме-
ня, както следва:
“б) за Република България:
(i) данъкът върху дохода на физически лица;
(ii) корпоративният подоходен данък;
(iii) данъкът върху недвижимото имущество
(по-нататък наричани “български данък”).”
Член 2
Член 3 от спогодбата “Общи определения”—
в ал. 1, буква “ж” се изменя, както следва:
“ж) терминът “международен транспорт”
означава всеки превоз със самолет или шосей-
но транспортно средство, извършван от предп-
риятие, което има място на действително уп-
равление в едната договаряща държава, или с
кораб, който има място на регистрация или е
снабден с корабни документи в една от догова-
рящите държави, освен когато корабът, само-
летът или шосейното транспортно средство се
експлоатира изключително между места, на-
миращи се в другата договаряща държава.”
Член 3
Член 4 от спогодбата “Местно лице” се из-
меня, както следва:
1. Алинея 1, букви “а” и “б” се отменят, като
на тяхно място се включва нова ал. 1 със след-
ното съдържание:
“1. За целите на тази спогодба терминът “мес-
тно лице на едната договаряща държава” озна-
чава всяко лице, което съгласно законодателс-
твото на тази държава подлежи на данъчно
облагане в нея поради неговото местожителст-
во, местопребиваване, място на управление,
място на учредяване или друг критерий от по-
добно естество.”
2. Алинея 2 се изменя, както следва:
“2. Ако в съответствие с разпоредбите на ал.
1 едно физическо лице е местно лице и на двете
договарящи държави, неговото положение се
определя, както следва:
а) то се счита за местно лице само на тази
държава, в която разполага с постоянно жили-
ще; ако то разполага с постоянно жилище в
двете държави, то се счита за местно лице само
на тази държава, с която има най-тесни лични
и икономически връзки (център на жизнени
интереси);
б) ако държавата, в която се намира центъ-
рът на жизнените му интереси, не може да бъде
определена или ако то не разполага с постоян-
но жилище в нито една държава, то се счита за
местно лице на държавата, в която обичайно
пребивава;
в) ако то обичайно пребивава в двете държа-
ви или в нито една от тях, то се счита за местно
лице на държавата, на която е гражданин;