Държавен вестник, бр. 13, 2008 г., стр. 23

Б Р О Й  13
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  23
става върху аномалиите, уврежданията и болес-
тите на зъбите, устата, челюстите и свързаните
с тях тъкани, както и по профилактична, диаг-
ностична и терапевтична дентална медицина;
д) достатъчен клиничен опит, придобит под
подходящо ръководство;
е) придобиване на умения, необходими за
упражняване на всички дейности, включващи
профилактика, диагностика и лечение на ано-
малии и болести на зъбите, устата, челюстите и
свързаните с тях тъкани.
Чл. 53. (1) Признават се доказателства за
придобита специалност от лекари по дентална
медицина, удостоверяващи завършено обучение,
в съответствие със следните изисквания:
1. проведено е теоретично и практическо
обучение в университет или друго висше учили-
ще, лечебен учебен и изследователски център
или в одобрено за целта от компетентен орган
лечебно заведение;
2. редовното обучение по т. 1 е с продължи-
телност най-малко три години и се провежда
под ръководството на компетентен орган с лич-
ното участие на специализанта в съответните
дейности.
(2) За признаване на доказателства за придо-
бита специалност от лекари по дентална меди-
цина се изисква притежаване на доказателства
за завършено обучение по дентална медицина
съгласно списъка по чл. 6, ал. 1, т. 7, буква “б”.
Чл. 54. (1) Доказателствата за професионал-
на квалификация по професията “лекар по ден-
тална медицина” се признават, ако са посочени
в списъка по чл. 6, ал. 1, т. 7, буква “б”.
(2) Доказателства за професионална квали-
фикация по професията “лекар по дентална
медицина”, издадени в Италия, Испания, Авст-
рия, Чешката република, Словакия и Румъния,
се признават, когато обучението е започнало
на или преди датата, посочена в приложението
по ал. 1 за съответната държава членка, ако са
придружени със свидетелство, издадено от ком-
петентен орган на тази държава членка, удос-
товеряващо:
1. действително и законосъобразно упражня-
ване в тази държава членка на дейностите по
дентална медицина като основна дейност в про-
дължение на не по-малко от три последовател-
ни години през последните 5 години, предшест-
ващи датата на издаване на свидетелството, и
2. право да се упражняват дейностите при
същите условия, както притежателите на дока-
зателства за професионални квалификации,
посочени за съответната държава членка в спи-
съка по чл. 6, ал. 1, т. 7, буква “б”.
(3) Завършено обучение с продължителност
най-малко три години, удостоверено от ком-
петентен орган на държава членка по ал. 2 като
равностойно на минималните квалификацион-
ни изисквания на този закон, се признава и без
наличието на тригодишен практически опит
по ал. 2, т. 1.
(4) Доказателствата за професионални ква-
лификации, придобити в бившата Чехослова-
кия, се признават както доказателствата за
професионални квалификации, издадени от
Чешката република и Словакия, при условията
на ал. 2 и 3.
Чл. 55. (1) Доказателства за професионална
квалификация по професията “лекар”, издаде-
ни от Италия за започнало след 28 януари 1980 г.
обучение, но не по-късно от 31 декември 1984 г.,
се признават, ако са придружени със свидетел-
ство, издадено от компетентния италиански
орган, удостоверяващо:
1. положен изпит за правоспособност с цел
установяване притежаването на знания и уме-
ния както притежателите на доказателства за
професионални квалификации, посочени за
Италия в списъка по чл. 6, ал. 1, т. 7, буква “б”;
2. действително и законосъобразно упраж-
няване на дейностите по дентална медицина
като основна дейност в продължение на не по-
малко от три последователни години през пос-
ледните 5 години, предшестващи датата на из-
даване на свидетелството;
3. право за упражняване или действително и
законосъобразно упражняване на дейностите по
дентална медицина като основна дейност и при
еднакви условия с притежателите на доказател-
ства за професионални квалификации, посоче-
ни за Италия в приложението по т. 1.
(2) Завършено обучение с продължителност
най-малко три години, удостоверено от компе-
тентния орган като равностойно на минимал-
ните квалификационни изисквания на този за-
кон, се признава и без положен изпит за правос-
пособност по ал. 1, т. 1.
(3) Обучение по медицина, започнало след
31 декември 1984 г. в университет, дава правата
по ал. 2, при условие че тригодишният срок на
обучение е започнал преди 31 декември 1994 г.
Раздел V
Ветеринарни лекари
Чл. 56. Признават се доказателства за про-
фесионални квалификации, удостоверяващи
завършено обучение по ветеринарна медицина,
в съответствие със следните изисквания:
1. проведено е редовно теоретично и практи-
ческо обучение с продължителност не по-мал-
ко от пет години във или под ръководството на
университет или друго висше училище;
2. включва най-малко програмата по чл. 6,
ал. 1, т. 8, буква “а”;
3. осигурява придобиването на достатъчно
знания и умения относно:
a) науките, на които се основават дейности-
те на ветеринарните лекари;
б) анатомията и физиологията на здравите
животни, тяхното отглеждане, възпроизводство
и хигиена, храненето им, включително техноло-
гиите, свързани с производството и съхранение-
то на храни, отговарящи на техните нужди;