Държавен вестник, бр. 65, 2018 г., стр. 39

БРОЙ  65	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  39  
има предвид биологичен, а не социален пол. 
Цитира се и Тълкувателно решение № 14 от 
1992 г. на Конституционния съд, съгласно 
което признакът пол е изключен от групата 
признаци, които се придобиват или изменят 
в процеса на социалната реализация на граж­
даните в обществото.
1.3. Приема се освен това, че Конвенцията 
противоречи и на принципа на правовата 
държава, установен в преамбюла и чл. 4, ал. 1 
от Конституцията. Правовата държава във 
формален смисъл изисква съдържанието на 
правните понятия да е ясно и недвусмислено. 
Конвенцията, дефинирайки понятието пол 
освен като биологичен, така и като социален 
конструкт, прави невъзможно приемането на 
закони в изпълнение на Конвенцията и води 
в крайна сметка до нестабилност на правната 
система.
2. Не споделям тези правни изводи по 
изложените по-долу съображения:
2.1. В чл. 3, буква „в“ е определено понятие­
то пол, валидно само за целите на Конвенцията, 
като „социално изградени роли, поведения, 
дейности и характеристики, които определено 
общество смята за подходящи за жените и за 
мъжете“. Понятието социална роля на пола 
вече е възприето в нашето законодателство. 
В Закона за равнопоставеност на жените и 
мъжете в § 1, т. 1 от допълнителната разпо­
редба е посочено, че „мъжете и жените са 
свободни да развиват своите лични способ­
ности и да правят избор без ограниченията 
на социалната роля на своя пол“. В същия 
закон като принцип на държавната политика 
по равнопоставеност на мъжете и жените в 
чл. 2, т. 5 е посочено преодоляване на стере­
отипите, основани на пола.
2.2. Очевидно целта на Конвенцията, както 
и на Закона за равнопоставеност на жените 
и мъжете, е защита на свободата на всеки 
индивид, мъж или жена, да определя своето 
поведение, независимо от установените в 
определено време и в определено общество 
стереотипи за социалните роли на мъжа и 
жената, без да се поставя под каквото и да 
било съмнение разбирането за биологичната 
същност на пола.
2.3. Разпоредбата на чл. 4, § 3 от Конвен­
цията също не създава ново понятие за пол, 
различно от биологичния. Съгласно тази 
разпоредба мерките за защита на жертвите, 
предвидени в Конвенцията, следва да се 
прилагат, без каквато и да било дискрими­
нация, на основание изброените в текста 
признаци. Неоснователни са опасенията в 
мотивите на решението, че понятията, като 
„социален пол“ и „идентичност, основана 
на пола“, въвеждат нови критерии за пол, 
различни от биологичните, което освен че 
нарушава чл. 6, ал. 2 от Конституцията, би 
довело и до правен хаос, несъответстващ на 
правовата държава. 
2.4. В спорния текст са изброени и други 
признаци извън посочените по-горе, на ос­
нование на които дискриминацията е недо­
пустима – например възраст, здравословно 
състояние, увреждания, сексуална ориента­
ция. Тези признаци, също както и признаците 
„социален пол“ и „идентичност, основана 
на пола“ не присъстват в разпоредбата на 
чл. 6, ал. 2 от Конституцията. Някои от тях 
(възраст, здравословно състояние, уврежда­
ния, сексуална ориентация) се използват и в 
действащото законодателство – чл. 4, ал. 1 от 
Закона за защита от дискриминация, чл. 15 
от Закона за борба с трафика на хора, чл. 3 
от Закона за социалното подпомагане, чл. 2 
от Закона за насърчаване на заетостта, чл. 75, 
ал. 5, т. 2 от Закона за радиото и телевизията, 
чл. 8, ал. 3 от Кодекса на труда, чл. 231, ал. 1 
от Кодекса за социално осигуряване и др. 
2.5. Тези признаци попадат в общия, кон­
ституционно установен в чл. 6, ал. 2, признак 
„лично положение“ и обогатяват неговото 
съдържание. Признакът „лично положение“ 
включва физическите, психическите и инте­
лектуалните специфики на отделния човек, 
както и всеки друг значим, траен и същно­
стен за личността белег. Този признак няма 
еднозначно, изначално определено обективно 
съдържание. Уврежданията, възрастта, здраво­
словното състояние и сексуалната ориентация 
са белези на личното положение. Очевидно 
е, че съдържанието на този признак подлежи 
на допълване и обогатяване в процеса на об­
ществено развитие. Считам, че идентичността, 
основана на пола, като част от психическите 
специфики на индивида също е белег на лич­
ното положение.
2.6. Следователно и разпоредбата на чл. 4, 
§ 3 от Конвенцията не влага в понятието пол 
друг смисъл извън биологичния. Тя посочва 
нови същностни за личността белези, които 
се включват в признака „лично положение“, 
изключващ дискриминацията при осъщест­
вяване мерките на защита по Конвенцията.
2.7. По изложените съображения смятам, 
че липсва несъответствие на Конвенцията 
на Съвета на Европа за превенция и борба 
с насилието над жени и домашното наси­
лие, съставена на 11.05.2011 г. в гр. Истан­
бул, подписана от Република България на 
21.04.2016 г., с Конституцията на Република 
България.
3. Съществуващата негативна емоционална 
нагласа в обществото към Конвенцията би 
следвало да бъде отчетена при вземане на по­
литическото решение дали този международен 
договор да бъде ратифициран. Общественото 
мнение обаче не може да влияе върху правната 
преценка за съответствието на Конвенцията 
с Конституцията.
Конституционен съдия: 
Константин Пенчев
7384