Държавен вестник, бр. 20, 2005 г., стр. 28

С Т Р .  28
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  20
ж) болни с тип 1 (инсулинозависим) неконтро-
лиран диабет—при гликиран Hb (HbA1c) над 9 %
или при трикратно установена кръвна захар над
12 mmol/l на гладно при кръвнозахарен профил;
з) болни със захарен диабет с персистиращо на-
рушение в съзнанието, кръвна захар под 3 mmol/l
(установена от ОПЛ, Бърза помощ или приемен
кабинет);
и) болни с декомпенсиран захарен диабет, ви-
соки стойности на АН и серумен креатинин
і 1,5 mmol/l;
й) болни с декомпенсиран захарен диабет и
изразена болкова симптоматика при диабетна
полиневропатия.
2. Тиреоидни заболявания—алгоритъм на по-
ведение:
2.1. Действия на ОПЛ:
а) първична диагностика—при поява на новоот-
крит пациент с оплаквания, характерни за тиреоид-
но заболяване, извършва диагностични процедури;
б) в спешни случаи включва начално инфузи-
онно лечение;
в) насочва всички болни с тиреоидни заболява-
ния към специалист ендокринолог за диагностич-
но уточняване, назначаване на лечение и диспан-
серизация.
2.2. Действия на специалиста ендокринолог:
а) отхвърля или потвърждава наличието на кон-
кретно тиреоидно заболяване; провежда се клинич-
но наблюдение за маркиране на клиничните крите-
рии за диагноза на конкретно тиреоидно заболява-
не; в хода на потвърждаване на диагнозата се изс-
ледва функционалният (тиреоидни хормони) и иму-
нологичен (тиреоидни автоантитела) статус на
щитовидната жлеза и нейната морфологична ха-
рактеристика (ехография на щитовидна жлеза);
уточнява се тежестта (стадият) в протичането на
тиреоидното заболяване; според клиничното про-
тичане болният се консултира с други специалис-
ти—офталмолог и кардиолог, за уточняване на евен-
туалните усложнения (наличие, тежест, лечение);
б) съвместно с болния изгражда писмен инди-
видуален лечебен план—консервативно или ради-
кално лечение;
в) подготвя болния за радикално лечение—опе-
ративно или 131йод-лечение;
г) запознава болния и неговите близки с основ-
ните данни на конкретното тиреоидно заболяване
и с принципите, етапите и продължителността на
лечение; изгражда и поддържа доверие и партньор-
ство с болния;
д) определя работоспособността му;
е) назначава всяка следваща визита след 30 дни
и следи клиничния отговор до поставяне състоя-
нието на болния под контрол, т.е. достигане на
трайно еутиреоидно състояние на конкретното
тиреоидно заболяване;
ж) диспансеризира болния—наблюдението се
извършва минимум на всеки 2—3 месеца за авто-
имунните тиреоидни заболявания с нарушена ти-
реоидна функция под лечение (с контрол на FT4,
TSH) и до максимум на всеки 6 месеца за пациенти
на супресиращо лечение с тиреоидни хормони
(постоперативния период при рак на щитовидната
жлеза) или при пациенти на заместващо лечение с
тиреоидни хормони (постоперативен хипотиреои-
дизъм) или при пациенти с нодозни струми (с кон-
трол на FT4, TSH, ехография на щитовидна жлеза);
при влошаване на състоянието честотата на прег-
ледите и изследванията (вид и обем) е по преценка
на ендокринолога или следва хоспитализация.
2.3. Индикации за хоспитализация:
2.3.1. Спешна хоспитализация в КЕ или в ОЕ:
а) болни с тежка тиреотоксикоза и заплашва-
ща тиреотоксична криза;
б) тежка тиреоидасоциирана офталмопатия
(ТАО)—III в, IV б, V и VI клас;
в) клиника за компресия в шийната област;
г) хипотиреоидизъм с усложнения (сърдечна
недостатъчност, перикарден или друг излив, ТАО,
миастенна симптоматика, съпътстващ хипопара-
тиреоидизъм—постаблативен, идиопатичен);
д) хипертиреоидизъм с усложнения (левкопе-
ния, алергия към тиреостатици, токсичен хепатит,
сърдечна недостатъчност, ТАО, миастенна симп-
томатика).
2.3.2. Планова хоспитализация в КЕ или в ОЕ:
а) бързонарастваща струма;
б) неуточнено амбулаторно тиреоидно заболява-
не за диагностично уточняване: Доплер-ехография,
ТАБ, рентген-разположение на щитовидната жлеза
спрямо хранопровода и трахеята, консултации;
в) остра болка в шийната област със съмнение
за подостър тиреоидит, кръвоизлив в тиреоидна
киста и други;
г) неуточнена пареза на възвратен нерв;
д) среднотежка, тежка и усложнена тиреоток-
сикоза до и след започване на тиреостатично лече-
ние; болни със сърдечно-съдови усложнения;
е) незадоволителен резултат от провеждано
амбулаторно консервативно лечение; рецидиви на
заболяването;
ж) ТАО от клас 2б нагоре (NOSPECS—ETA) и
активност;
з) тежка и активна ТАО след телегаматерапия;
и) обострен ТАО след 131йод-терапия и след
хирургично лечение на щитовидната жлеза;
й) новооткрит, неуточнен хипотиреоидизъм;
к) установен хипотиреоидизъм с незадоволи-
телен ефект от заместителното лечение в амбула-
торни условия;
л) болни с активна ТАО за провеждане на пулс
терапия с метилпреднизолон;
м) за вземане на решение за радикално лече-
ние—оперативно, 131йод-лечение;
н) за предоперативна подготовка или за подго-
товка преди 131йод-лечение.
3. Паратиреоидни заболявания и болести на ми-
нералния костен обмен—алгоритъм на поведение:
3.1. Действия на ОПЛ:
а) първична диагностика—при поява на ново-
открит пациент с оплаквания, характерни за пара-
тиреоидно заболяване, извършва диагностични
процедури;
б) в спешни случаи включва начално инфузи-
онно лечение;
в) насочва всички болни с паратиреоидни забо-
лявания към специалист ендокринолог за диагнос-
тично уточняване, назначаване на лечение и дис-
пансеризация.