Държавен вестник, бр. 69, 2006 г., стр. 39

Б Р О Й  69
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  39
Р а з д е л  V I I
ВЗАИМООТНОШЕНИЯ МЕЖДУ
ПРЕВОЗВАЧИТЕ
Член 61
Поделяне на превозната цена
§ 1. Всеки превозвач е длъжен да изплати на
заинтересованите превозвачи полагаемата им
се част от цена на превоз, която той е събрал
или която би трябвало да събере. Условията на
плащане се определят със споразумение между
превозвачите.
§ 2. Член 6, § 3, член 16, § 3 и член 25 се при-
лагат също за взаимоотношенията между по-
следователни превозвачи.
Член 62
Право на обратен иск
§ 1. Превозвачът, платил обезщетение по
силата на настоящите Единни правила, има пра-
во на обратен иск срещу превозвачите, участва-
ли в превоза, съгласно следните разпоредби:
а) превозвачът, причинил вредата, е един-
ствено отговорен за нея;
b) когато вредата е причинена от няколко
превозвачи, всеки от тях отговаря за причине-
ната от него вреда; ако разграничението е не-
възможно, обезщетението се разпределя меж-
ду тях в съответствие с буква с);
с) ако не може да бъде доказано кой от пре-
возвачите е причинил вредата, обезщетението
се разпределя между всички превозвачи, учас-
твали в превоза, с изключение на онези, които
докажат, че вредата не е била причинена от тях;
разпределението е пропорционално на частта
от превозната цена, която се полага на всеки от
превозвачите.
§ 2. При несъстоятелност на един от тези
превозвачи тежащата му и незаплатена от него
част се разпределя между всички други превоз-
вачи, участвали в превоза, пропорционално на
частта от превозната цена, която се полага на
всеки от тях.
Член 63
Процедура при обратни искове
§ 1. Основателността на плащането, извър-
шено от превозвача, който предявява обратен
иск в съответствие с член 62, не може да бъде
оспорвана от превозвача, срещу когото е предя-
вен обратният иск, когато обезщетението е
определено по съдебен ред и когато този после-
ден превозвач, надлежно призован, е можел да
встъпи в процеса. Съдът, сезиран по главния
иск, определя сроковете, дадени за връчване на
призовката и за встъпване в процеса.
§ 2. Превозвачът, който упражнява правото
си на обратен иск, трябва да изложи пред една
и съща инстанция исковата си молба срещу
всички превозвачи, с които не е постигнал спо-
разумение, под страх да изгуби правото си на
обратен иск срещу онези, които не е призовал.
§ 3. Съдът трябва да се произнесе с едно и
също решение по всички обратни искове, по
които е сезиран.
§ 4. Превозвачът, който иска да предяви
правото си на обратен иск, може да сезира пра-
вораздавателните органи на държавата, на чи-
ято територия се намира седалището на един от
превозвачите, участвали в превоза, или негови-
ят филиал, или агенцията, сключила договора
за превоз.
§ 5. Когато искът трябва да бъде предявен
срещу няколко превозвачи, превозвачът, който
упражнява правото на обратен иск, може да
избере между правораздавателните органи,
компетентни по смисъла на § 4, съда, пред кой-
то да подаде обратния си иск.
§ 6. Обратни искове не могат да бъдат пода-
вани пред инстанцията, която разглежда иск за
обезщетение, предявен от правоимащия по до-
говора за превоз.
Член 64
Споразумения относно обратните искове
Превозвачите са свободни да договорят по-
между си разпоредби, които се отклоняват от
членове 61 и 62.
ЕДИННИ ПРАВИЛА ЗА ДОГОВОРА ЗА
МЕЖДУНАРОДЕН ЖЕЛЕЗОПЪТЕН ПРЕ-
ВОЗ НА ТОВАРИ (CIM—ПРИТУРКА В КЪМ
КОНВЕНЦИЯТА)
Р а з д е л  I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
Обсег на действие
§ 1. Настоящите Единни правила се прила-
гат при всеки договор за железопътен превоз на
товари срещу заплащане, когато мястото на
приемането на товара за превоз и мястото, пред-
видено за доставянето, са разположени в две
различни държави членки. Това е в сила неза-
висимо от седалището и националността на
страните по договора за превоз.
§ 2. Настоящите Единни правила се прила-
гат също при договорите за железопътен пре-
воз на товари срещу заплащане, когато мястото
на приемането на товара за превоз и мястото,
предвидено за доставянето, са разположени в
две различни държави, от които поне едната е
държава членка, и когато страните по договора
се споразумеят, че договорът е подчинен на тези
Единни правила.
§ 3. Когато международен превоз, съставля-
ващ предмета на един-единствен договор,
включва в допълнение към железопътния транс-
граничен превоз превоз по шосе или по вътре-
шен воден път във вътрешно съобщение на
държава членка, настоящите Единни правила
се прилагат.