Държавен вестник, бр. 49, 2002 г., стр. 35

Б Р О Й  49
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  35
спора, нито да живее постоянно на територията на
някоя от тези страни, нито да работи за някоя от
тях, нито пък да се е занимавал със случая по друг
повод или заемайки друга длъжност.
(4) (а) Ако една от страните по спора не назна-
чи арбитър в рамките на два месеца от получаване
на молбата, другата страна може да информира
председателя на Международния съд, който наз-
начава председател на арбитражния съд в рамките
на следващите два месеца. При назначаване пред-
седателят на арбитражния съд изисква от страна-
та, която не е посочила арбитър, да го направи в
рамките на два месеца. След този период, ако ар-
битърът не е одобрен, председателят на арбитраж-
ния съд информира председателя на Международ-
ния съд, който извършва това назначаване през
следващия период от два месеца.
(б) Ако председателят на арбитражния съд не
бъде назначен в рамките на два месеца от опреде-
лянето на втория арбитър, председателят на Меж-
дународния съд при поискване от която и да е стра-
на го назначава през следващите два месеца.
(5) (а) Арбитражният съд взема решения в съ-
ответствие с нормите на международното право и
в частност с тези на конвенцията.
(б) Всеки арбитражен съд, учреден според раз-
поредбите на това приложение, приема свои собс-
твени процедурни правила.
(в) В случай на спор дали арбитражният съд
има юрисдикция, въпросът се разрешава с реше-
ние на самия арбитражен съд.
(6) (а) Решенията на арбитражния съд както по
процедурата, така и по същество се приемат с
мнозинство на гласовете на неговите членове.
(б) Арбитражният съд може да използва всич-
ки подходящи средства, за да установи фактите.
Той може по молба на една от страните да предпи-
ше необходимите временни мерки за защита.
(в) Ако два или повече арбитражни състава,
учредени според разпоредбите на това приложе-
ние, са сезирани с молби с идентичен или подобен
предмет, те могат да се информират взаимно за
процедурите за установяване на фактите и да ги
вземат предвид, доколкото това е възможно.
(г) Страните по спора осигуряват всички необ-
ходими облекчения за успешно провеждане на за-
седанията.
(д) Отсъствието на една страна по спора не пред-
ставлява пречка за провеждане на заседанията.
(7) Освен ако арбитражният съд не реши друго,
поради специфичните условия на случая, разходите
на съда, включително заплащането на неговите чле-
нове, се поемат от страните по спора в еднакъв раз-
мер. Съдът следва да води отчет за всички свои раз-
ходи и да предостави краен отчет за тях на страните.
(8) Арбитражният съд взема своето решение в
рамките на 5 месеца от датата, на която е бил учре-
ден, освен ако не реши, че е необходимо да се удъл-
жи времето с период, който не надхвърля 5 месеца.
(9) Всяка договаряща страна, която има инте-
рес от правно естество по предмета на спора и може
да бъде засегната от решението по случая, може да
участва в заседанията със съгласието на съда. Ре-
шението на арбитражния съд става задължително
за намесващата се страна по същия начин, както и
за страните по спора.
(10) (а) Решението на арбитражния съд се прид-
ружава от мотиви. То става окончателно и задъл-
жително за страните по спора. Решението се пре-
дава от арбитражния съд на страните по спора и на
Международната комисия. Международната коми-
сия предава получената информация на всички
страни по тази конвенция.
(б) Всеки спор, който може да възникне между
страните, отнасящ се до тълкуването или изпъл-
нението на решението, може да бъде предаден от
всяка страна на арбитражния съд, който е взел
решението, или ако последният не може да бъде
сезиран за това, на друг арбитражен съд, съставен
за тази цел по същия начин като първия.
25857
МИНИСТЕРСТВО
НА ФИНАНСИТЕ
СПОГОДБА
между правителството на Република Бълга-
рия и правителството на Република Армения
за сътрудничество и взаимна помощ в митни-
ческата дейност
(Утвърдена с Решение № 140 от 12 март 2002 г.
на Министерския съвет. В сила от 18 април 2002 г.)
Правителството на Република България и
правителството на Република Армения, нари-
чани по-нататък “страни”,
Като желаят да развиват дружески отноше-
ния, в това число и чрез сътрудничество в мит-
ническата дейност;
Като се стремят чрез сътрудничество между
митническите администрации да спомагат раз-
витието и ускоряването на пътникопотока и сто-
кооборота между страните;
Като имат предвид, че митническите нару-
шения накърняват икономическите, финансо-
вите и търговските интереси на страните;
Убедени, че спазването на митническото
законодателство и борбата с митническите на-
рушения могат да се осъществяват по-успешно
чрез сътрудничество между митническите ад-
министрации на страните;
Като отчитат, че незаконният трафик на упой-
ващи и психотропни вещества представлява опас-
ност за здравето на хората и обществото;
Като имат предвид Препоръката на Съвета
за митническо сътрудничество за взаимната
административна помощ от 5 декември 1953 г.,
се съгласиха за следното:
Член 1
Определения
За целите на тази спогодба прилаганите тер-
мини означават:
“Митническа администрация”—в Република
България—Главно управление на Митниците на
Министерството на финансите на Република Бъл-
гария, а в Република Армения—Министерството
на държавните доходи на Република Армения;
“митническо законодателство”—съвкупност
от правни норми на страните, регулиращи вно-
са, износа и транзита на стоки, ръчния багаж и
багажа на пътниците, валутните ценности, меж-
дународните пощенски пратки, събиране на
мита, митни сборове и други плащания, предос-
тавяне на отстъпки, въвеждане на забрани и
ограничения, а също така и контрол върху дви-
жението на стоки през границите на страните;