Държавен вестник, бр. 44, 2022 г., стр. 66

СТР.  66	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  44
117 
 
.10. да се изготви доклад от анализа на характера и последствията от повредите. 
 
7 Определяне на системата 
. Първата стъпка при анализ на характера и последствията от повредите е подробно проучване на 
системата, която трябва да се анализира, с помощта на чертежи и ръководства за оборудването.  Изготвя 
се описание на системата и нейните функционални изисквания, включващо следната информация: 
 
.1.  общо описание на функционирането и структурата на системата; 
 
.2. функционална зависимост между елементите на системата; 
 
.3. приемливи функционални граници на ефективност на системата и нейните съставни елементи във 
всеки от типичните режими на работа; и 
 
.4. системни ограничения. 
 
8 Разработване на блокови диаграми на системата 
8.1. Следващата стъпка е да се разработи блокова диаграма, показваща последователността на 
функциите на системата както за техническа информация за функциите и работата на системата, така и 
за последващ анализ.  Като минимум блоковата диаграма трябва да съдържа: 
 
.1. разбивка на системата на основни подсистеми или оборудване; 
 
.2. всички съответни входни и изходни характеристики и идентификационни номера, чрез които всяка 
подсистема е систематизирана; и 
 
.3. всички резервни механизми, алтернативни сигнални системи и други инженерни характеристики, 
които осигуряват мерки за „защита срещу неизправности“. Пример за блокова диаграма на системата е 
даден в допълнение 1. 
 
8.2. Може да се наложи изготвянето на различен набор от блокови диаграми за всеки работен режим. 
 
9 Установяване на режимите на повреда, причините и 
последиците 
9.1. Режимът на повреда е начинът, по който се наблюдава повредата.  Той обикновено описва начина, 
по който възниква повредата и нейното въздействие върху оборудването или системата.  В таблица 1 е 
даден примерен списък на режимите на повреда. Режимите на повреда, изброени в таблица 1, могат да 
опишат повредата на който и да е системен елемент по достатъчно специфичен начин. По този начин 
могат да бъдат идентифицирани и описани всички възможни режими на неизправност, когато се 
използват заедно със спецификациите за ефективност, които уреждат входните и изходните 
характеристики на блоковата диаграма на системата. Така например захранването може да е в режим на 
повреда, описан като „загуба на изходна мощност“ (29), а причината за повредата да е „отворена 
(електрическа)“ (31). 
 
Таблица 1 Пример за набор от режими на повреда 
 
 
1 
 
Повреда в конструкцията 
(разкъсване) 
 
18 
 
Фалшиво задействане 
 
2 
 
Физическо свързване или 
запушване 
 
19 
 
Неуспешно спиране 
 
3 
 
Вибрации 
 
20 
 
Неуспешно стартиране 
 
4 
 
Неуспешно оставане на 
позиция 
 
21 
 
Неуспешно превключване 
 
5 
 
Неуспешно отваряне 
 
22 
 
Преждевременно задействане; 
 
6 
 
Неуспешно  затваряне 
 
23 
 
Забавено работа 
118 
 
 
7 
 
Не се отваря 
 
24 
 
Грешен вход (увеличаване) 
 
8 
 
Не се затваря 
 
25 
 
Грешен вход (намаляване) 
 
9 
 
Вътрешен теч 
 
26 
 
Грешен изход (увеличаване) 
 
10 
 
Външни течове 
 
27 
 
Грешен изход (намаляване) 
 
11 
 
Неизправности извън 
допустимите стойности 
(високи) 
 
28 
 
Загуба на входяща мощност 
 
12 
 
Неизправности извън 
допустимите стойности 
(ниски) 
 
29 
 
Загуба на изходяща мощност 
 
13 
 
Непреднамерено задействане 
 
30 
 
Късо съединение (електрическо) 
 
14 
 
Работа с прекъсвания 
 
 
31 
 
Отворено (електрически) 
 
15 
 
Нестабилна работа 
 
32 
 
Утечки (електрически) 
 
16 
 
Грешно показание 
 
33 
 
Други уникални условия на неизправност, 
приложими към характеристиките, изискванията и 
експлоатационните ограничения на системата 
 
17 
 
Ограничен поток 
 
 
9.2. Режимът на повреда в даден системен елемент може да бъде причина за повреда на системата. 
Например, хидравличният тръбопровод на системата на рулевото управление може да е в режим на 
повреда „външен теч“ (10).  Този режим на повреда на хидравличния тръбопровод може да се превърне в 
причина за повреда на режима на повреда на рулевото управление „загуба на изходна мощност“ (29). 
 
9.3. Всяка система се разглежда с подход „от горе надолу“, като се започне от функционалната изходна 
мощност на системата, а повредите се свързват с една възможна причина в даден момент.  Тъй като 
даден режим на повреда може да има повече от една причина, трябва да бъдат идентифицирани всички 
потенциални причини за всеки режим на повреда. 
 
9.4. Ако големи системи могат да се повредят без неблагоприятни ефекти, не е необходимо те да се 
разглеждат допълнително, освен ако повредата остане незабелязана от оператора. Да се реши, че няма 
неблагоприятен ефект, не означава само идентифициране на резервните системи.  Следва да се докаже, 
че резервните системи се задействат незабавно или се привеждат в действие с незначително закъснение 
във времето. Освен това, ако последователността е: 
 
„повреда - аларма - действие на оператора - стартиране на резервна система - резервна система в 
експлоатация“, се вземат предвид ефектите от закъснението. 
 
10 Ефекти от повредите 
10.1. Последиците от режима на повреда за работата, функционирането или състоянието на дадено 
оборудване или система се наричат „ефект от повредите“.   Ефектите от неизправностите върху 
конкретна подсистема или оборудване се наричат „локални ефекти от повредите“.   Оценката на 
последиците от локалните повреди помага да се определи ефективността на всяко резервно оборудване 
или коригиращите действия на това системно ниво.  В определени случаи може да няма локален ефект 
извън самия режим на повреда. 
 
10.2. Въздействието на повреда на оборудването или подсистемата върху изхода на системата (работата 
на системата) се нарича "краен ефект". Крайните ефекти следва да се оценяват и тяхната тежест да се 
класифицира в съответствие със следните категории: 
 
.1. катастрофални; 
.2. опасни; 
.3. значителни; и 
.4. незначителни. 
 
Определенията на тези четири категории ефекти на неизправност са дадени в 2.3 от приложение 3 към настоящия 
Кодекс.