Държавен вестник, бр. 16, 2026 г., стр. 86

СТР.  86	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  16
Водим от горното, Върховният админис­
тративен съд, шесто отделение,
Р Е Ш И :
Допуска поправка на очевидна фактическа 
грешка в Решение № 8060 от 21.07.2025 г., 
постановено по адм. д. № 4656/2024 г. по опи­
са на Върховния административен съд, като 
на стр. 1, ред 5 от съдебното решение след 
„изм.“, да се добави „ДВ“, на стр. 2, ред 22, 
след „Върховния административен съд“ се 
запише „шесто“ отделение, на стр. 4 на ред 20 
след думите „ректорът да“ да отпадне „се“, на 
стр. 4 на ред 23 след „ректора,“ да се добави 
„е“, на стр. 5, ред 1, преди „54“ да се добави 
„чл.“, на стр. 5 на ред 32 пред думата „напра­
вените“ да отпадне „у“, на стр. 5 на ред 37 
пред думата „редуцира“ да се добави „да“, 
на стр. 5 на ред 43, думите „или обн. ДВ-к 
в размер на 30 лв.“ да се заличат, на стр. 5, 
ред 45, вместо „трето“ отделение да се чете 
„шесто“ отделение.
Решението не подлежи на обжалване.
И.ф. председател: 
Мариника Чернева
576
РЕШЕНИЕ № 12790
от 10 декември 2025 г.
по административно дело № 9775 от 2025 г. 
Върховният административен съд на Репуб­
лика България – петчленен състав – II ко­
легия, в съдебно заседание на шестнадесети 
октомври две хиляди двадесет и пета година 
в състав: председател: Таня Вачева, членове: 
Анелия Ананиева, Станимир Христов, Николай 
Ангелов, Стела Динчева, при секретар Анна 
Ковачева и с участието на прокурора Илиана 
Стойкова изслуша докладваното от съдията 
Станимир Христов по адм. д. № 9775/2025 г.
Производството е по реда на чл. 208 и сл. от 
Административнопроцесуалния кодекс (АПК) 
във връзка с чл. 185 и сл. от АПК.
Образувано е по касационна жалба на 
Министерския съвет на Република България 
чрез представител по пълномощие – служи­
тел с юридическо образование и правоспо­
собност, правен експерт А. Тафров, против 
Решение № 8060 от 21.07.2025 г., постановено 
по адм. д. № 4656/2024 г. по описа на Върхов­
ния административен съд (ВАС), шесто отде­
ление. Заявено е твърдение, че оспореното 
решение е недопустимо, както и неправилно 
поради нарушаване на материалния закон и 
необоснованост.
По отношение на твърдяната недопустимост 
на съдебния акт е заявено, че с Постановле­
ние № 130 от 21 юли 2025 г. (ДВ, бр. 22 от 
22.07.2025 г.) на Министерския съвет е отменен 
чл. 59 от Правилника за прилагане на Закона 
за развитие на академичния състав на Репуб­
лика България (ППЗРАСРБ), като отмяната 
е влязла в сила три дни след обнародването 
на ПМС № 130 от 21.07.2025 г. (по арг. чл. 5, 
ал. 5, изр. 2 от Конституцията на Република 
България). От друга страна, Решение № 8060 
по адм. д. № 4656/2025 г. на тричленен състав 
на шесто отделение на ВАС е постановено 
на 21.07.2025 г. По аргумент от разпоредбите 
на чл. 194 и чл. 195, ал. 1 от АПК касаторът 
формира твърдение, че отмяната на чл. 59 
от ППЗРАСРБ по съдебен ред не би имала 
обратно действие, а би действала занапред, 
както действа и отмяната на същия акт от 
издалия го орган. В този смисъл ПМС № 130 
от 21.07.2025 г. поражда действие за отмяна на 
чл. 59 от ППЗРАСРБ преди евентуално това да 
може да стори съдебното решение по обжалване 
на нормативния акт, поради което последното 
се явява недопустимо. В допълнение се твърди 
и обстоятелството, че с отмяната на оспорения 
подзаконов нормативен акт от Министерския 
съвет не е налице и годен предмет на съде­
бен контрол за законосъобразност по реда на 
чл. 185 и сл. от АПК. Твърди се също и че с 
отмяната на цитираната разпоредба отпада 
и правният интерес на жалбоподателката от 
търсената съдебна защита.
По отношение на твърдяната неправилност 
на съдебното решение касационният жалбопо­
дател е заявил несъгласие с извода на съда, че 
оспореният чл. 59 от ППЗРАСРБ противоречи 
на нормативен акт от по-висока степен, в 
случая на действащия чл. 54, ал. 4 от Закона 
за висшето образование (ЗВО), чл. 86, ал. 1 и 
чл. 96, ал. 1 от Кодекса на труда (КТ). Заявени 
са доводи, че при сравняване на разпоредбата 
на чл. 59 от ППЗРАСРБ и разпоредбата на 
чл. 54, ал. 4 от ЗВО е видно, че същите не са 
в противоречие. От друга страна, според ос­
порващия не е налице и противоречие с чл. 96 
от КТ, доколкото в чл. 97 от КТ изрично е 
указано, че този раздел не се прилага за кон­
курсите за заемане на академични длъжности. 
В заключение е заявено, че твърдението, че 
ако с подзаконов акт се създават права или 
ограничения, непредвидени в закон, и това 
да се счита за самостоятелно основание за 
отмяна на подзаконовия нормативен акт, без 
да се отчита дали тези права или ограничения 
противоречат на материалния закон или на 
целта на закона, е несъстоятелно и противоречи 
както на АПК, така и на Закона за норма­
тивните актове. Предвид това е формулиран 
извод, че оспорената разпоредба на чл. 59 от 
ППЗРАСРБ не противоречи на нормативен 
акт от по-висока степен – ЗВО, КТ и ЗРАСРБ.
В съответствие с така заявените доводи 
и аргументи е формулирано искане за обез­
силване на оспореното съдебно решение и за 
прекратяване на съдебното производство, а в 
условията на алтернативност – за отмяна на