Държавен вестник, бр. 36, 2024 г., стр. 9

БРОЙ  36	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
д-р Надежда Славчева, д-р Мария Радева и 
Мария Шаркова.
Националната агенция за приходите е 
представила становище, в което посочва, че 
оспорената разпоредба не е свързана с да-
нъчното и осигурителното законодателство 
в рамките на функциите и правомощията на 
агенцията, поради което тя няма отношение 
към нея.
Останалите конституирани заинтересу-
вани институции и поканени организации и 
специалисти от науката и практиката не са 
депозирали писмени становища и мнения по 
делото.
Представените по делото становища и 
правни мнения се разделят обобщено на две 
групи.
От представилите становища и правни мне-
ния по делото Министерският съвет, министъ-
рът на финансите, министърът на здравеопаз-
ването, Националната здравноосигурителна 
каса, Сдружение „Конфедерация защита на 
здравето“, Асоциацията на университетските 
болници в Република България, проф. Петко 
Салчев, доц. д-р Ивайло Стайков и д-р Мария 
Радева намират искането за неоснователно. 
Според тях определеният от законодателя с 
чл. 55а, ал. 2 ЗЗО механизъм за разходване 
на средствата по бюджета на НЗОК е консти-
туционосъобразен, доколкото е определен в 
рамките на делегираното от Конституцията 
право на законодателя да определи условията 
и реда, при които се финансира медицинската 
помощ чрез здравноосигурителната система. 
Чрез този механизъм за разпределение на 
разходите по бюджета на НЗОК се регулира 
създадената система за социална и здравна 
защита на населението, като се предоставя 
максимален достъп до медицинска помощ и 
се обезпечава равноправното положение на 
осигурените лица при получаването є.
В становищата и правните мнения на 
президента на Република България, Висшия 
адвокатски съвет, Българския лекарски съюз, 
Българската асоциация за закрила на паци-
ентите, Националната асоциация на работо-
дателите от здравеопазването в Република 
България, Българската болнична асоциация, 
Националното сдружение на частните бол-
ници, Сдружението на общинските болници 
в България, проф. д-р Дарина Зиновиева, 
проф. д-р Иван Тодоров, проф. д-р Момчил 
Мавров, доц. д-р Ярослава Генова, д-р Ани 
Митева, д-р Антония Илиева, д-р Надежда 
Славчева и Мария Шаркова със съответните 
аргументи се подкрепят и допълват доводите 
в искането на тричленния състав на Върхов-
ния административен съд, което се намира 
за основателно. Основен аргумент в подкрепа 
на искането е, че оспорената норма въвежда 
явно неподходящ механизъм за постигане на 
целта да се регулира разходването на огра-
ничения ресурс за здравеопазване, тъй като 
въвеждането на лимити на отделните лечебни 
заведения не може да намали броя на пациен-
тите (и разходите за лечението им), а само ги 
пренасочва от едно лечебно заведение, което 
е изчерпало определения му административно 
лимит, към друго, което не е. Поддържа се 
още, че бюджетът на НЗОК, макар и ограни-
чен, следва най-малко да гарантира пакета от 
медицински дейности по такъв начин, че да 
се осигури достъпна медицинска помощ като 
част от защитеното съдържание на правото 
на здравно осигуряване.
Част от заинтересуваните страни, които 
подкрепят искането, навеждат и съображения 
за противоречие на оспорената разпоредба с 
чл. 6, ал. 2 от Конституцията.
Конституционният съд, като обсъди до-
водите в искането, постъпилите по делото 
писмени становища и правни мнения, за да 
се произнесе, взе предвид следното:
Оспорваната разпоредба на чл. 55а, ал. 2 
ЗЗО гласи: „Националната здравноосигурител-
на каса не заплаща за оказана от лечебните 
заведения медицинска и дентална помощ в 
нарушение на посочените в техните договори 
по чл. 59, ал. 1 обеми и стойности“. Твърди 
се, че тази разпоредба ограничава правото 
на гражданите на здравно осигуряване, га-
рантиращо им достъпна медицинска помощ, 
при условия и по ред, определени със закон 
(чл. 52, ал. 1 от Конституцията).
Правото по чл. 52, ал. 1 от Конституцията 
е от категорията на социалните права. За 
реализирането на тези права, за разлика от 
класическите (от първо поколение), са необ-
ходими позитивни действия на държавата. 
Това е причината самата Конституция да 
посочва, че здравното осигуряване и общо 
казано, медицинската помощ се осъществяват 
по ред, определен в закон (Решение № 2 от 
2007 г. по к.д. №12/2006 г.).
Здравното осигуряване като система включ-
ва правото на всяко здравноосигурено лице да 
участва в преразпределянето и употребата на 
финансови средства, предварително заплатени 
от всички осигурени лица. Условията и редът 
за събиране и изразходване на финансовите 
средства за осигуряване на достъп на граж-
даните до системата на здравно осигуряване 
е законово уреден, а обемът на тези средства 
се определя с годишния бюджет на НЗОК.
Конституционноправната защита на пра-
вото на здравно осигуряване на гражданите 
включва задължението на държавата не само 
да създаде правна уредба на здравното оси-
гуряване на гражданите, но и да гарантира 
реализацията му в неговите различни форми, 
когато условията за осъществяването му и за 
плащането за извършени медицински дейности 
са настъпили. По отношение на здравноосигу-