Държавен вестник, бр. 64, 2003 г., стр. 48

С Т Р .  48
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  64
(2) Критериите са признаци, въз основа на
които се прави преценка на установяването,
функционирането и надеждността на предвари-
телния контрол като елемент от системите за
финансово управление и контрол.
(3) Рискът за установяването, функционира-
нето и надеждността на предварителния конт-
рол като елемент на системите за финансово
управление и контрол се оценява с една от след-
ните оценки:
1. нисък—когато всички рискове са покрити
с адекватни контролни процедури с висока ефек-
тивност и липсват или са налице незначителни
отклонения;
2. среден—когато всички рискове са покри-
ти в известна степен с контролни процедури с
недостатъчна ефективност;
3. висок—когато не всички рискове са покри-
ти с контролни процедури и/или процедурите на
предварителния контрол липсват или не дейст-
ват ефективно, в резултат на което е нарушено
спазването на принципите за добро финансово
управление и прозрачност от одитирания обект.
Чл. 6. (1) За да се направи преценка за уста-
новяването, функционирането и надеждността
на предварителния контрол, вътрешният оди-
тор проверява и оценява критерии, имащи от-
ношение към присъщите рискове за дейността
на одитирания обект:
1. честота на структурни и нормативни про-
мени, имащи отношение към дейността на оди-
тирания обект—многобройните и съществени
промени са показател за по-високо ниво на
присъщия риск;
2. сложност и характер на извършваните
от одитирания обект сделки—по-сложните
сделки са показател за по-висока оценка на
риска;
3. опит и компетентност на ръководството и
персонала, ангажирани с функционирането на
предварителния контрол—ограниченият опит
и недоказаната компетентност са показател за
по-висока оценка на риска;
4. изпълнение на дадените препоръки и
указания от органите на АДВФК, отнасящи
се до предварителния контрол—наличието на
много на брой и/или значителни такива раз-
лики е показател за по-високо ниво на при-
същия риск;
5. други присъщи рискове, специфични за
одитирания обект.
(2) С оглед преценката по ал. 1 вътрешният
одитор проверява и оценява функционирането
на следните видове контроли:
1. организационни—наличие на вътрешен
акт, определящ и разпределящ отговорностите
и идентифициращ отчитането на всички аспек-
ти по отношение на предварителния контрол;
делегирането на правомощия и отговорности
следва да бъде точно определено;
2. аритметични—проверка на аритметична-
та точност на количествата и сумите във връз-
ка със счетоводното отчитане на операциите;
3. по разделение на отговорностите—нали-
чие на вътрешни актове за разделение на онези
отговорности, които ако бъдат обединени, биха
позволили на едно лице да записва и извършва
една цялостна операция;
4. по надзор—осъществяване на наблюде-
ние от страна на отговорни лица върху рутин-
ни/обичайни сделки и тяхното записване (ар-
хивиране);
5. по управление—осъществяване на специ-
ални процедури за контрол, упражняван от ръ-
ководството на одитирания обект извън всекид-
невната рутина на системата;
6. по разрешаване и одобряване—даване на
разрешение и одобрение от оторизирани лица
за поемане на задължения и/или извършване
на разходи;
7. по подбор на персонала—наличие на
процедури, осигуряващи съответствие меж-
ду способностите на персонала и неговите от-
говорности.
 (3) Недостатъците във функционирането на
контролите по ал. 2 са критерии, които се оце-
няват с някоя от оценките по чл. 5, ал. 3.
Раздел III
Методи за оценка на риска
Чл. 7. (1) Целта на предварителния контрол
като елемент на системите за финансово управ-
ление и контрол е осигуряване на законосъоб-
разност при поемане на задължение или извър-
шване на разход.
(2) На база целта, посочена в ал. 1, се извър-
шва идентифициране на конкретните рискове,
които застрашават съществуването, функцио-
нирането и/или надеждността на предварител-
ния контрол.
(3) При идентифицирането на конкретните
рискове се използват критериите по чл. 6.
(4) При идентифицирането на конкретните
рискове се проверява:
1. по отношение на предварителния контрол
преди поемане на задължение:
а) съответства ли поемането на задължени-
ето на бюджетните параграфи;
б) налице ли е бюджетен кредит;
в) компетентно ли е лицето, което поема
задължението;
г) правилно ли са изчислени количествата и
сумите;
д) спазени ли са нормативните изисквания,
свързани с поемане на задължението;
2. по отношение на предварителния контрол
преди извършване на разхода:
а) съответства ли разходът на поетото за-
дължение;
б) компетентно ли е лицето, разпоредило
извършването на разхода;
в) верни ли са първичните счетоводни доку-
менти, включително правилно ли са изчислени
количествата и сумите по тях.
Чл. 8. (1) След идентифицирането на конк-
ретните рискове се извършва класификация на
степента на значимост на всеки един риск по-
отделно, като се преценява дали съответният