Държавен вестник, бр. 65, 2010 г., стр. 132

СТР.  132	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  65
Раздел V
Спешни състояния при ушно-носно-гърлени 
заболявания – принципи на клинично поведение
Всички отделения/клиники по ушно-носно-
гърлени болести в рамките на тяхната ком­
петентност са задължени да диагностицират, 
приемат в стационара и лекуват болни от 
категорията „спешни състояния“.
14. Принципи за поведение при спешни 
състояния.
14.1. Лекарят от лечебно заведение за 
специализирана извънболнична медицинска 
помощ преценява за всеки конкретен случай 
дали състоянието на пациента позволява ле­
чението да се проведе в амбулаторни или в 
стационарни условия.
14.2. По негова преценка могат да бъдат 
определени като спешни и други ушно-носно-
гърлени заболявания извън тези по т. 1.
14.3. Всички отделения/клиники по ушно-
носно-гърлени болести според компетенцията 
си безотказно хоспитализират и оперират болни 
с открити травми.“
Министър: А.-М. Борисова
6576
Наредба за изменение и допълнение на На­
редба № 48 от 2009 г. за утвърждаване на 
медицински стандарт „Нуклеарна медицина“ 
(ДВ, бр. 3 от 2010 г.)
§ 1. В заключителните разпоредби се съз­
дават § 4 и 5:
„§ 4. Контролът по изпълнение на наред­
бата се осъществява от Изпълнителна агенция 
„Медицински одит“, регионалните центрове по 
здравеопазване и органите на управление на 
лечебните заведения.
§ 5. За нарушение или неизпълнение на 
разпоредбите на тази наредба виновните лица 
се наказват по реда на Закона за лечебните 
заведения и Закона за здравето.“ 
§ 2. Приложението към член единствен, 
ал. 1 се изменя така:
„Приложение
към член единствен, алинея първа
МЕДИЦИНСКИ СТАНДАРТ „НУКЛЕАРНА 
МЕДИЦИНА“
I. Определение
1. Нуклеарната медицина е медицинска спе­
циалност и научна дисциплина, която използва 
за диагностична и лечебна дейност открити 
радиоактивни изотопи.
2. По разпределението на радиофармацевти­
ците в различните органи на човешкото тяло 
може да се определи функцията, формата, 
размерът, местоположението и структурата им. 
3. По скоростта на постъпване или напускане 
на радиофармацевтика се определя функцио­
налното им състояние. 
Тези методи представляват ин виво нукле­
арномедицинската диагностика.
4. Чрез ин витро нуклеарнодиагностичните 
методи се измерват нивата на биологично 
активни съставки с голяма чувствителност, 
специфичност и репродуктивност.
5. Метаболизирането на някои радиофар­
мацевтици довежда до избирателното им 
натрупване в патологичното огнище и реали­
зиране на лечебен ефект, което се използва за 
метаболитно лечение.
6. Нуклеарната медицина е специалност с ин­
тердисциплинарен характер, взаимодействаща 
с всички останали медицински специалности. 
7. Уникалността на някои от методите на 
нуклеарната медицина и широкият набор от 
заболявания за диагноза или терапия определят 
специфични особености на общите правила при 
нейната дейност, представени в този стандарт. 
II. Цели на стандарта
1. Медицинският стандарт по нуклеарна 
медицина се въвежда с цел осигуряване на 
прецизното изпълнение на дейността по нукле­
арна медицина, съобразено със съвременното 
развитие на медицинските технологии в тази 
област и наличието на съответните ресурси.
2. Стандартът регламентира участието на 
медицинския и немедицинския персонал от 
звената по нуклеарна медицина в провеждане 
на изследванията, поставянето на диагнозата, 
избора на лечението, провеждането му и про­
следяването на ефекта от лечението.
3. Стандартът определя задължителните 
по вид апарати за съответния обем дейност в 
различните звена по нуклеарна медицина.
4. Стандартът регламентира методологични­
те и аналитичните принципи, които следва да 
бъдат спазвани, за осъществяване на дейност 
по нуклеарна медицина с високо качество при 
осигурена безопасност и защита на правата на 
пациента и персонала.
III. Квалификация на персонала
1. Структурите по нуклеарна медицина се 
ръководят от лекар с призната специалност по 
нуклеарна медицина и в състава си включват 
минимум още един лекар със същата специал­
ност или зачислен за придобиването є. Щатът на 
структурата включва: старша медицинска сестра 
или лаборант – може да бъде лице с образова­
телно-квалификационна степен „бакалавър“ или 
„магистър“ по специалността „Управление на 
здравните грижи“, както и медицински физици, 
инженери, радиохимици, биолози, медицински 
сестри, лаборанти и санитари, съобразно обема 
на извършваната дейност. Медицинските сес­
три и лаборанти трябва да имат сертификат за 
преминал курс по прилагане на европейските 
стандарти.