Държавен вестник, бр. 65, 2018 г., стр. 19

БРОЙ  65	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  19  
В противовес, оспорената норма осигурява 
използването в един непродължителен срок 
на ресурса на проведен цялостен конкурс, 
приключил пред същия орган.
Втората алтернатива е безсмислено да бъде 
коментирана. Ясно е, че кадровата необезпече­
ност на който и да е орган на съдебната власт 
неминуемо би създала, а в течение на време­
то – и задълбочила, проблема с осигуряване 
на качествено и справедливо правораздаване 
в разумен срок.
С въвеждането на конкурсното начало 
се цели избягване именно на субективиз­
ма при назначаването и повишаването на 
кадрите в съдебната система. Спецификата 
на конкурсите осигурява прецизна и обек­
тивна оценка на професионалните качества 
на кандидатите от съответните конкурсни 
комисии, формирани по правилата на ЗСВ, 
предвид участието в тях на действащи съдии, 
прокурори, следователи.
Класирането на кандидатите става в съ­
ответствие с уредените в чл. 192 и 193 ЗСВ 
критерии съобразно оценката на техните 
нравствени качества и професионална компе­
тентност. Постановяването на окончателния 
акт, с който приключва процедурата по про­
веждане на конкурса, е от изключителната 
компетентност на съответната колегия на 
ВСС в съответствие с конституционните є 
правомощия. При вземане на решението си 
кадровият орган не е задължително обвързан 
с предложенията на своите помощни органи. 
Освен че проверява наличието или липсата 
на формалните критерии на закона, той се 
произнася и по съществения въпрос – дали 
кандидатът притежава необходимите профе­
сионални и нравствени качества, за да бъде 
повишен или преместен.
Така очертаните характеристики на зако­
нодателната уредба на конкурсното начало 
налагат извода, че оспорената разпоредба 
на чл. 193, ал. 6 ЗСВ в максимална степен 
гарантира независимостта на съдиите, про­
курорите, следователите, тъй като осигурява 
тяхното повишаване чрез механизмите на 
един публичен конкурс, в който те са пока­
зали високи резултати. В същото време тя 
предлага един разумен и балансиран изход 
при необходимост от своевременно запълва­
не на овакантени в рамките на един точно 
фиксиран, не продължителен срок длъжности 
в конкретен орган на съдебната власт. Важно 
е изрично да се подчертае, че тук поначало 
става дума за възникване на кадрова ситуация 
с характер на извънредна, оставаща извън 
регулярното планиране, която несъмнено 
трябва да бъде преодоляна. Последното е 
наложително с оглед осъществяване целите 
на правосъдието – съдебната власт следва да 
е в състояние, позволяващо є пълноценно да 
изпълнява конституционните си функции. 
Застъпеното в искането разбиране, че 
нормалното функциониране на органите 
на съдебната власт може да бъде осигурено 
чрез командироване, не държи сметка и за 
същностните отлики в правния статус на ко­
мандированите и на назначените чрез конкурс 
съдии, прокурори, следователи, разглеждани 
включително в аспекта независимост. 
Сезиращият субект поддържа също, че 
разпоредбата на чл. 193, ал. 6 ЗСВ не съот­
ветства на принципа на правовата държава 
и изисква прозрачност, предвидимост и 
последователност в законодателната уред­
ба. В практиката на Конституционния съд 
принципът на правовата държава присъства 
в два аспекта: формален и материален (напр. 
Решение № 1 от 2005 г. по к.д. № 8/2004 г.). 
Като взе предвид съдържанието, очертано от 
съвременната правна доктрина и конститу­
ционната практика в понятието за правова 
държава в материален и формален смисъл, 
предвид и на релевираните в искането ос­
нования за противоречие с чл. 4, ал. 1 от 
Конституцията, Конституционният съд не 
установи вътрешна несъгласуваност или про­
тиворечие в уредбата на ЗСВ, които да зася­
гат принципи и ценности от конституционен 
порядък и да предпоставят обявяването на 
оспорената разпоредба за противоконститу­
ционна като несъответна на изискването за 
правна сигурност. Идеята на законодателя, 
обективирана в текста на чл. 193, ал. 6 ЗСВ, 
е ясна и цели освободените места да бъдат 
преимуществено попълвани не от коман­
дировани съдии, прокурори, следователи, а 
трайно от такива, непосредствено следващи 
класираните в рамките на вече проведен 
конкурс, получили оценка минимум много 
добър „5,00“. 
Това законодателно разрешение се вписва 
напълно във философията на закона в него­
вата цялост, от която е проникнат правният 
режим на кариерното израстване на кадрите в 
органите на съдебната власт – институтът на 
командироването да не се използва за заоби­
каляне на конкурсното начало, гарантиращо 
справедлив кариерен растеж по обективни и 
предвидими правила и при прозрачна проце­
дура. Командироването в случаите на незаети 
длъжности представлява извънредна и крайна 
форма за преодоляване на кадрови дефицит в 
органите на съдебната власт, до която след­
ва да се прибягва само по изключение и за 
кратко време. 
Въз основа на изложеното дотук Консти­
туционният съд прие, че искането на пет­
членния състав на ВАС за установяване на 
противоконституционност на разпоредбата на 
чл. 193, ал. 6 ЗСВ е неоснователно, поради 
което следва да бъде отхвърлено.