Държавен вестник, бр. 14, 2004 г., стр. 19

Б Р О Й  14
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  19
В свидетелство на което долуподписаните,
надлежно упълномощени за това, подписаха
тази конвенция.
Сключена в Хелзинки на седемнадесети март
хиляда деветстотин деветдесет и втора година.
ПРИЛОЖЕНИЕ I
Определение на термина “най-добра налична
технология”
1. Терминът “най-добра налична технология”
се приема в значението на най-новия етап в
разработването на процеси, технически средст-
ва или методи на действие, който показва, че
дадена мярка за ограничаване на изхвърлянето
на замърсители, емисии и отпадъци е практи-
чески подходяща. При определяне на това, дали
даден набор от процеси, технически средства
или методи на действие съставлява най-добра-
та налична технология в общи или отделни слу-
чаи, се обръща специално внимание на:
(а) сравними процеси, технически средства
или методи на действие, които неотдавна са
преминали успешно изпитания;
(б) техническия напредък и промените в
научното познание и разбиране;
(в) икономическата осъществимост на да-
дената технология;
(г) сроковете за инсталиране както в нови, така
и в съществуващи производствени съоръжения;
(д) естеството и обема на съответните из-
хвърляни отпадни вещества;
(е) нискоотпадъчни и безотпадъчни техно-
логии.
2. Ето защо следва, че това, което представ-
лява “най-добра налична технология” за даден
процес, с времето ще се промени в светлината
на техническия напредък, икономическите и
социалните фактори, както и в светлината на
промените в научното познание и разбиране.
ПРИЛОЖЕНИЕ II
Насоки за разработване на най-добри
екологични практики
1. При подбора в конкретни случаи на най-
подходящото съчетание от мерки, които биха
могли да съставляват най-добрата екологична
практика, е нужно да се има предвид следната
градирана скала от мерки:
(a) предоставяне на информация и образова-
не на обществеността и на потребителите от-
носно екологичните последици от избора на
дадени дейности и продукти, тяхната употреба
и крайното освобождаване от тях;
(б) разработването и прилагането на кодек-
си на добрата екологична практика, които об-
хващат всички аспекти на живота на продукта;
(в) етикети, информиращи потребителите за
екологичните рискове, свързани с даден про-
дукт, неговата употреба и крайното освобожда-
ване от него;
(г) системите за събиране и депониране, ко-
ито обществеността може да използва;
(д) рециклиране, извличане на полезните
компоненти и повторна употреба;
(е) прилагането на икономически инструмен-
ти спрямо дейности, продукти или групи про-
дукти;
(ж) система за лицензиране, която включва
набор от ограничения или забрана.
2. При определяне на това, кое съчетание от
мерки съставлява най-добра екологична прак-
тика в общи или отделни случаи, се обръща
специално внимание на:
(a) екологичната опасност, която пред-
ставлява:
(i) продуктът;
(ii) производството на продукта;
(iii) употребата на продукта;
(iv) крайното освобождаване от продукта;
(б) заместване от по-малко замърсяващи
процеси или вещества;
(в) мащаб на използване;
(г) потенциална екологична полза или вре-
да при заместващи материали или дейности;
(д) напредък и промени в научното позна-
ние и разбиране;
(е) срокове за внедряване;
(ж) социални и икономически последствия.
3. Ето защо следва, че това, което представ-
лява най-добра екологична практика за даден
източник, с времето ще се промени в светлина-
та на техническия напредък, икономическите и
социалните фактори, както и в светлината на
промените в научното познание и разбиране.
ПРИЛОЖЕНИЕ III
Насоки за разработване на нормативи
и критерии за качеството на водите
Нормативите и критериите за качеството на
водите следва:
(a) да отчитат целта на поддържането и,
където това е необходимо, подобряването на
съществуващото качество на водите;
(б) да имат за цел намаляването на средните
товари на замърсяване (в частност—на опасни
вещества) до определена степен в рамките на
определен период от време;
(в) да отчитат конкретните изисквания към
качеството на водите (необработена вода за
питейни нужди, за напояване и др.);
(г) да отчитат конкретните изисквания от-
носно чувствителни и поставени под особена
защита води и тяхната среда, напр. езера и под-
земни водни ресурси;
(д) да се основават на използването на ме-
тоди за екологична класификация и химични
индекси за средно- и дългосрочен преглед на
поддържането и подобряването на качеството
на водите;