Държавен вестник, бр. 43, 2013 г., стр. 38

СТР.  38	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  43
1.2. За профилактика и контрол на ВБИ се 
прилага комплексен подход, който включва 
следните специфични елементи със задължите-
лен характер:
1.2.1. Мерки за предпазване на групите, из-
ложени на риск от ВБИ:
1.2.1.1. Стандартни предпазни и подходящи 
изолационни мерки при грижите за пациента с 
цел да се ограничи предаване на ВБИ от паци-
ент на пациент;
1.2.1.2. Защита на пациентите чрез ограни-
чаване до възможния минимум на инвазивните 
манипулации и приложение на подходяща ан-
тибиотична и имунопрофилактика;
1.2.1.3. Защита на персонала от ВБИ.
1.2.2. Основни категории предпазни мерки: 
1.2.2.1. Стандартни предпазни мерки, които 
задължително се прилагат при всички пациенти 
независимо от диагнозата и инфекциозния статус.
1.2.2.2. Допълнителни (изолационни/бариерни 
мерки), които са специфични и целят прекъсване 
на съответния път на разпространение на ВБИ: 
аерогенен, въздушно-капков или контактен.
1.3. Стандартни предпазни мерки – стандарт-
ните предпазни мерки представляват задължи-
телния минимум от изисквания за превенция на 
ВБИ. Те са предназначени да ограничат риска от 
предаване на микроорганизмите – причинители 
на ВБИ, както от установени, така и от неуста-
новени източници на зараза в лечебните заведе-
ния. Задължителното прилагане на комплекса 
от стандартни предпазни мерки при грижите 
за всички пациенти осигурява висока степен 
на защита за пациенти, персонал и трети лица. 
1.3.1. Стандартните предпазни мерки се при-
лагат при очакван контакт със:
1.3.1.1. кръв;
1.3.1.2. всички видове телесни субстанции, 
секрети и екскрети, с изключение на пот, неза-
висимо от установеното наличие или липса на 
кръв в тях;
1.3.1.3. увредена кожа;
1.3.1.4. лигавица.
1.3.2. Стандартните предпазни мерки включ-
ват комплекс от безопасни методи на работа и 
лични предпазни средства с бариерни функции:
1.3.2.1. хигиена на ръцете;
1.3.2.2. използване на лични предпазни сред-
ства при контакт с кръв, други телесни течности, 
екскрети и секрети;
1.3.2.3. почистване, дезинфекция и стерилиза-
ция на оборудване, бельо и околна среда;
1.3.2.4. управление на болничните отпадъци;
1.3.2.5. безопасна употреба на остри предмети. 
2. Хигиена на ръцете 
Ръцете са основен фактор за предаване на 
ВБИ. Правилно проведената деконтаминация 
(измиване и/или дезинфекция) на ръцете е с 
доказана ефективност за превенция на ВБИ и 
за защита както на пациентите, така и на ме-
дицинския персонал.
С миенето и хигиенната дезинфекция на ръце 
се постига редукция на транзиторната флора, а 
с хирургичната дезинфекция – редукция и на 
част от постоянната флора.
Хигиената на ръцете се състои от четири 
елемента, които се прилагат отделно или в 
комбинация: 
а) миене на ръце; 
б) дезинфекция на ръце; 
в) защита на ръцете от контаминация чрез 
ръкавици; 
г) грижи за кожата на ръцете.
2.1. Миене на ръце
2.1.1. Обикновеното миене на ръцете (в бита) 
със сапун има минимална до липсваща антимик-
робна активност. То отстранява замърсяванията, 
пот, кожни липиди, епителни лющещи се клетки 
и част от повърхностната транзиторна флора. 
2.1.2. Миенето на ръце с антимикробен (ан-
тисептичен) сапун осигурява по-добра редукция 
на флората, но не може да замени хигиенната 
дезинфекция на ръце в лечебните заведения.
2.1.3. Правила за миене на ръце 
2.1.3.1. Ефективното миене на ръцете про-
дължава поне 1 – 3 мин. Необходимо е да са 
осигурени отделно място за миене, достатъчно 
широк умивалник, вода, течен сапун и кърпи 
за еднократна употреба. При миене на ръцете 
патогенните бактерии могат да попаднат върху 
предмети на външната среда или върху самия 
човек и облеклото му. Препоръчва се миенето 
на ръцете с обикновен сапун и вода да продъл-
жава не повече от 1 минута, освен в случаите 
на много силно замърсяване. 
2.1.3.2. При контаминиране на ръцете със 
замърсители, напр. крем, косми, остатъци от 
хранителни продукти, остатъци от лекарствени 
продукти – те внимателно се отмиват, като се 
избягва опръскване. Кранчето на чешмата не се 
отваря рязко, ръцете са ниско долу в умивални-
ка, а тялото е на разстояние. След измиването 
ръцете се подсушават добре и се извършва хи-
гиенна дезинфекция.
2.1.3.3. При контаминация с кръв, телесни 
течности, екскрети и секрети се ползва паму-
чен тампон или хартиена кърпичка, напоени 
с дезинфектант, и замърсяването се избърсва. 
Изчаква се кожата да изсъхне и ръцете се изми-
ват и подсушават отново. След това се извършва 
хигиенна дезинфекция. При антисептичното 
миене на ръцете сапунът се втрива в сухи ръце 
около 30 секунди. Добавя се вода до образуване 
на пяна, след което ръцете основно се изплакват 
с течаща вода. Подсушаването се извършва с 
еднократна хартиена кърпа или суха стерилна 
неотделяща власинки кърпа.
2.2. Дезинфекция на ръце 
Дезинфекцията на ръце е хигиенна или хирур-
гична, в зависимост от целта, използваното коли-
чество дезинфектант и времето на въздействие.
2.2.1. Хигиенната дезинфекция на ръце с 
дезинфектант е сигурен, евтин и бърз метод за 
редукция на транзиторната флора. Тя се извършва 
чрез втриване на дезинфектант (за предпочитане