Държавен вестник, бр. 23, 2010 г., стр. 52

СТР.  52	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  23
да са показали отрицателен резултат за левкоза 
при индивидуално изследване, извършено до 30 
дни преди напускането на стадото по произход, 
съгласно приложение № 4; изследването не се 
изисква, ако говедата произхождат от държава 
членка или част от нея, които са официално 
признати за свободни от ензоотична левкоза, 
или от държава членка или част от нея, която 
има одобрена програма за надзор;
4. от напускането на стадото по произход 
до пристигането им до крайното местоназна­
чение животните да не са били в контакт с 
говеда, отговарящи само на изискванията по 
чл. 2, 3, 4 и 5.
Чл. 9. Говеда, предназначени за клане, 
освен на изискванията по чл. 2,3,4 и 5 трябва 
да произхождат от стада, които са официално 
свободни от туберкулоза и ензоотична левкоза, 
а при некастрирани говеда – от стада, които 
са официално свободни от бруцелоза.
Чл. 10. (1) Националната ветеринарномеди­
цинска служба определя национална референтна 
лаборатория, която отговаря за координиране 
на стандартите и методите за диагностициране, 
посочени в приложения № 2, 3 и 4.
(2) Координатите на лабораторията по ал. 1 
и всички последващи промени, свързани с тях, 
се публикуват на интернет страницата на НВМС.
(3) Задачите и отговорностите на лабора­
торията по ал. 1 са посочени в приложения 
№ 2, 3 и 4.
Чл. 11. (1) Говедата и свинете, предназна­
чени за клане, които при пристигането си в 
Република България са транспортирани ди­
ректно в кланица, се изколват не по-късно от 
72 часа от пристигането им в съответствие със 
законодателството на ЕС за здравеопазване.
(2) Говедата и свинете, предназначени за 
клане, които при пристигането си в Република 
България са транспортирани в събирателен 
център, в случай че бъдат закупени, се транс­
портират директно в кланица и се изколват, но 
не по-късно от три работни дни от пристигането 
им в събирателния център. От транспортира­
нето на животните в събирателния център до 
транспортирането им до кланицата същите 
не трябва да влизат в контакт с двукопитни 
животни, които не  отговарят на изискванията 
на  тази наредба.
Чл. 12. (1) Директорите на регионалните 
ветеринарномедицински служби незабавно 
уведомяват генералния директор на НВМС 
при поява на клинични признаци, съмнителни 
за наличие на някоя от болестите по прило­
жение № 5.
(2) Ежегодно  НВМС изпраща в ЕК подроб­
на информация за възникналите в Република 
България през предходната календарна година 
болести по приложения № 5 и 6, включител­
но и подробна информация за изпълнение на 
програмите за надзор  и ликвидиране на тези 
болести. 
Чл. 13. (1) Националната ветеринарномеди­
цинска служба при изпълнение на задължителна 
национална програма за контрол на някои от 
заразните болести по приложение № 5 за цялата 
страна или за регион от нея може да представи 
програмата на ЕК, като посочи:
1. разпространението на тази болест в 
страната;
2. причините за провеждане на програмата, 
като се вземе под внимание значимостта на 
болестта, направените разходи за нея и веро­
ятните ползи от нейното прилагане;
3. географския район, върху който тази 
програма ще се прилага;
4. категориите на здравен статус, които ще 
се прилагат към стадата, стандартите, които 
трябва да се достигнат за всяка отделна ка­
тегория, както и процедурите за изследване, 
които ще се използват;
5. процедурите по наблюдение на изпъл­
нението на програмата, резултатите, които се 
представят в ЕК най-малко един път в годината;
6. действията, които трябва да се предпри­
емат, когато съответното стадо загуби своя 
здравен статус;
7. действията, които  се предприемат при 
положителни резултатите от изследванията, 
извършени в съответствие с изискванията на 
програмата.
(2) Представените от НВМС програми могат 
се изменят или допълват от ЕК в зависимост 
от епизоотичната обстановка.
Чл. 14. (1) Когато територията на страната 
или част от нея са свободни от посочените в 
приложение № 6 болести, НВМС представя в 
ЕК документация относно:
1. естеството на болестта  и историята на 
нейната поява на  територията на страната;
2. резултатите от надзорните изследвания, 
основани на серологични, микробиологични, 
патологоанатомични или епизоотични изслед­
вания, за които  нормативните разпоредби из­
искват задължително информиране на  НВМС;
3. периода, през който е бил провеждан 
този надзор;
4. периода, през който е действала забрана 
за ваксиниране срещу тази болест, както и гео­
графския регион, за който се отнася забраната;
5.  мероприятията, чрез които е установено 
отсъствието на тази болест.
(2) Допълнителните гаранции, които ЕК 
определя след одобрението на програмите по 
чл. 12, ал. 2, са задължителни за Република 
България при обмен на животни с държави 
членки.
(3) Националната ветеринарномедицинска 
служба уведомява ЕК за възникнали нови ог­
нища на болести.