Държавен вестник, бр. 41, 2020 г., стр. 16

СТР.  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  41
2.2.3. Препоръки за добра орална хигиена: 
Цел: да се поддържа денталният биофилм в 
нива с минимален риск от орални заболявания.
2.2.4. Препоръки относно хранителния 
режим: 
Цел: създаване на здравословни за зъбите 
хранителни навици и елиминиране на кариесо­
генната ситуация на ниво зъб.
2.2.4.1. Препоръчително е лекарят по ден­
тална медицина да съветва родителите за: 
2.2.4.1.1. ограничаване на консумацията 
на храни, съдържащи прости въглехидрати;
2.2.4.1.2. за елиминиране на вредни навици 
за похапване между основните хранения.
2.2.5. Препоръки за провеждане на флуорна 
профилактика:
Цел: изграждане на резистентни зъбни 
структури. 
2.2.5.1. Различните форми на флуорна 
профилактика са важен и рентабилен метод 
на профилактика, чрез който се повишава 
резистентността на зъбния емайл и се нама­
лява рискът от развитието на кариозна лезия. 
2.2.5.2. При индикации лекарят по дентална 
медицина обсъжда с родителите възможност 
за локално приложение на флуорни средства.
2.2.5.3. Съществуващият риск за ендогенен 
прием от скрити източници на високи дози 
флуор (минерални води и хранителни продукти 
и напитки, включващи такива води) ограни­
чава към момента препоръката за ендогенната 
форма на флуорна профилактика у нас поради 
риск от развитие на флуороза. Лекарят по ден­
тална медицина трябва да даде информация за 
този риск, като разясни кои минерални води 
не са подходящи за деца. Въпреки това при 
строга професионална преценка за нуждата от 
такава тя може да бъде препоръчана. Съблю­
дават се препоръчителните оптимални дневни 
дози флуор според възрастта на детето (виж 
таблицата по-долу) и продължителността на 
прием. При предписание на ендогенна флуор­
на профилактика трябва да бъдат съобразени 
всички възможни налични други източници 
на флуор, които детето приема, и тогава да се 
изчисли препоръчителната доза от средството, 
с което ще се провежда тя. 
Препоръчителни оптимални дневни дози 
флуорни добавки (според American Academy 
of Pediatric Dentistry)
Възраст
Оптимални дневни дози 
флуор
Раждане до 6. месец
–
6. месец до 3 години
0,25 mg
3 до 6 години
0,50 mg
6 до 12 години
1,00 mg
2.3. Профилактика на новопробили пос­
тоянни зъби (молари и премолари) чрез 
силанизация. 
2.3.1. Най-рискова за развитие на кариес е 
оклузалната повърхност на първите постоян­
ни молари в периода на пробив и 3 години 
след това. Силантите са ефективно средство 
в превенцията на зъбния кариес в зоната на 
ямките и фисурите. 
2.3.2. Препоръчително време на поставя­
не – възможно най-скоро след пробива на 
зъба. При деца с висок риск от кариес се 
препоръчва дори и при частично пробил зъб 
първоначалното му покритие с гласйономерен 
цимент или да се нанася през 2 – 3 месеца 
флуорен лак по време на този изключително 
рисков период (пробивът на молари трае около 
18 месеца!) и да се контролира състоянието 
на фисурата. 
2.3.3. Спазват се утвърдените индикации 
за поставяне на силанти и като се прави 
предварителна оценка за отсъствието на на­
личен кариес в зоната на ямките и фисурите 
по утвърдените правила.
2.3.4. Задължителен контрол на целостта 
на силанта при рутинен контролен преглед. 
2.3.5. На пациента и родителите трябва да 
се обясни, че поставянето на силанта не може 
да предотврати появата на кариес изобщо, 
тъй като той покрива само една малка част/
повърхност от зъба. Запазването на неговата 
цялост е важна за изпълнение на неговата 
предпазна функция. Силанизацията на ямки, 
бразди и фисури трябва да се възприема като 
част от общия профилактичен дентален пакет 
за детето.
2.3.6. Възможни нежелани резултати: 
2.3.6.1. Фрактуриране/падане на част от 
силанта. В тези случаи остават остри ръбове, 
които предразполагат за по-голямо плако­
натрупване. Частична загуба на силант съз­
дава същия риск за развитие на кариес както 
повърхност, която не е била силанизирана. 
2.3.6.2. Падане на целия силант.
2.3.6.3. Изтриване на силанта.
2.3.6.4. Оцветяване на силанта.
3. Диагностика на зъбния кариес в детска 
възраст 
3.1. Диагностика на кариозния процес – 
прави се чрез оценка на риска за развитие 
на кариес. 
3.2. Диагностика на кариозните лезии
3.2.1. Акцентът в диагностиката на кариеса 
в детска възраст е свързан с диагностиката на 
началните обратими кариозни лезии, които 
са подходящи за неоперативно превантивно 
лечение. 
3.2.2. Конвенционална – визуална диагно­
стика на тежестта на кариозните лезии – по 
утвърдените техники. 
3.2.3. Диагностика на характера на лезиите 
по утвърдените критерии 
3.2.3.1. Прилагат се диагностични крите­
рии за: