Държавен вестник, бр. 52, 2004 г., стр. 4

С Т Р .  4
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  52
платения си годишен отпуск, когато придобие
най-малко 8 месеца трудов стаж.
(3) При прекратяване на трудовото правоот-
ношение преди придобиване на 8 месеца трудов
стаж работникът или служителят има право на
обезщетение за неползван платен годишен от-
пуск, изчислено по реда на чл. 224, ал. 1.”
3. Досегашната ал. 2  става ал. 4.
4. Досегашната ал. 3 става ал. 5 и в нея думи-
те “по ал. 2” се заменят с “по ал. 4”.
§ 18. В чл. 156 думите “чл. 155, ал. 1” се заме-
нят с “чл. 155, ал. 2”.
§ 19. В чл. 157 се правят следните изменения
и допълнения:
1. Заглавието се изменя така: “Отпуск за
изпълнение на граждански, обществени и дру-
ги задължения”.
2. Създава се нова ал. 2:
“(2) Работодателят е длъжен да освобожда-
ва от работа бременна работничка или служи-
телка за медицински прегледи, когато е необ-
ходимо те да се извършват през работно време.
За това време на бременната работничка или
служителка се изплаща възнаграждение от ра-
ботодателя в размера по чл. 177.”
3. Досегашната ал. 2 става ал. 3.
§ 20. В чл. 162, ал. 1 след думата “общо” се
добавя “заболяване”.
§ 21. В чл. 163, ал. 1 думите “от които 45 дни
преди раждането” се заменят с “от които 45 дни
задължително се ползват преди  раждането”.
§ 22. Създава се чл. 164а:
“Отпуск за отглеждане на дете, настанено
при близки и роднини или в приемно
семейство
Чл. 164а. (1) Право на отпуск за отглеждане
на дете до навършване на 2-годишната му въз-
раст имат лицата, при които е настанено дете
по реда на чл. 26 от Закона за закрила на детето.
(2) Когато детето е настанено при съпрузи,
отпускът се ползва само от единия от тях.
(3) През време на отпуска по ал. 1 и 2 се
изплаща парично обезщетение при условия и в
размери, определени в отделен закон. Отпус-
кът се зачита за трудов стаж.
(4) Отпускът по ал. 1 и 2 не може да се ползва
едновременно с отпуск по чл. 164.”
§ 23. В чл. 165 се правят следните изменения:
1. Заглавието се изменя така: “Неплатен
отпуск за отглеждане на дете до 2-годишна
възраст”.
2. Алинея 1 се изменя така:
“(1) След използване на отпуска по чл. 164,
ал. 1 работничка или служителка  с четири и
повече  деца при  поискване има право на не-
платен отпуск до навършване на 2-годишна
възраст на детето, ако то не е настанено в дет-
ско заведение. Със съгласието на майката (оси-
новителката) този отпуск може да се ползва и
от лицата по чл. 164, ал. 3.”
§ 24. В чл. 167, ал. 1 и 2 думите “3-годишна
възраст” се заменят с “2-годишна възраст”.
§ 25. Създава се чл. 167а:
“Неплатен отпуск за отглеждане на дете до 8-
годишна възраст
Чл. 167а. (1) След използването на отпуски-
те по чл. 164, ал. 1 и чл. 165, ал. 1 всеки от роди-
телите (осиновителите), ако работят по трудо-
во правоотношение и детето не е настанено в
заведение на пълна държавна издръжка, при
поискване има право да ползва неплатен от-
пуск в размер 6 месеца за отглеждане на дете до
навършване на 8-годишна възраст.
(2) В случаите по чл. 167, ал. 2 настойникът
има право на отпуск по ал. 1 в размер 12 месеца.
С негово съгласие отпуск в размер до 12 месеца
или остатъкът от неизползвания отпуск до този
размер може да се ползва от един от родители-
те на майката или  на бащата на детето.
(3) Когато след навършване на 2-годишна
възраст на детето починат и двамата родители
и те не са ползвали отпуск по ал. 1, настойникът
има право на такъв отпуск в размер 12 месеца,
а когато родителите са ползвали част от отпус-
ка—на остатъка от неизползвания отпуск до
този размер. Със съгласието на настойника този
отпуск може да се ползва от един от родителите
на майката или на бащата на детето.
(4) Родител (осиновител), който сам се гри-
жи за отглеждане на детето, има право на от-
пуск по ал. 1 в размер 12 месеца в случаите,
когато:
1. не се намира в брак с другия родител и не
живее в едно домакинство с него;
2. другият родител е лишен от родителски
права с влязло в сила решение на съда;
3. другият родител е починал.
(5) В случаите по ал. 4, т. 1 и 2 другият роди-
тел няма право на отпуск по ал. 1.
(6) Отпускът по ал. 1 може да се ползва на-
веднъж или на части. Когато се ползва на час-
ти, продължителността му не може да бъде по-
малка от 5 работни дни.
(7) Лицето, което иска да ползва отпуск по
ал. 1, трябва да уведоми за това работодателя
си най-малко 10 работни дни предварително.
(8) Времето, през което се ползва отпускът
по ал. 1, се признава за трудов стаж.
(9) Редът и начинът за ползване  на отпуска
по ал. 1—8 се уреждат  с наредба на Министер-
ския съвет.”
§ 26. В чл. 200, ал. 1 думата “инвалидност”
се заменя с “трайна неработоспособност над
50 на сто”.
§ 27. В чл. 221, ал. 1 думите “чл. 327, т. 2 и 3”
се заменят с “чл. 327, т. 2, 3 и 3а”.
§ 28. Член 245 се изменя така:
“Гарантиране на изплащането на
трудовото възнаграждение
Чл. 245. (1) При добросъвестно изпълнение
на трудовите задължения на работника или слу-
жителя се гарантира изплащането на трудово
възнаграждение в размер 60 на сто от брутното
му трудово възнаграждение, но не по-малко от
минималната работна заплата за страната.