Държавен вестник, бр. 55, 2010 г., стр. 47

БРОЙ  55	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  47  
б) микроскопско изследване на оцветен пре­
парат с метиленово синьо или оцветен по Грам;
в) посявка за видова идентификация – по 
преценка;
г) специфични тестове за видова идентифи­
кация – по преценка;
д) биохимични (асимилация и ферментация 
на захари) и молекулярни тестове (PCR) и флу­
оресцентна микроскопия – по преценка;
е) по възможност ин витро антибиотично 
тестване – по преценка;
ж) кожна биопсия – по преценка;
6.4.2.2.4. Провежда адекватно локално, систем­
но или комбинирано лечение до негативиране на 
микологичните проби (микроскопски препарат 
или посявка);
6.4.2.2.5. Болният се насочва към АПМП с 
талон, отразяващ проведената терапия;
6.4.2.2.6. Болният се контролира от специалист 
по кожни и венерически болести клинично и 
микологично веднъж на три месеца в рамките на 
една година за развитие на рецидив на микозата.
6.5. Лаймска болест
6.5.1. Стандартна процедура за поведение:
6.5.1.1. Действия на лекаря от АПМП. Ле­
карят от АПМП отстранява целия кърлеж по 
установените правила, хирургично обработва 
раната и при показания поставя ТАП като про­
филактика на тетанус. Той насочва болния към 
съответния специалист по кожни и венерически 
болести, вътрешни болести или невролог. Впо­
следствие лекарят от АПМП води диспансерното 
наблюдение и редовно консултира болния със 
специалист по кожни и венерически болести 
или инфекциозни болести. Серологичните из­
следвания се извършват двукратно през първата 
половин година, последвано от тестване през 
6 – 12 месеца до края на третата година или до 
серонегативиране с провеждане на серологични 
изследвания през 6 – 12 месеца.
6.5.1.2. Действия на специалиста по кожни и 
венерически болести. Поставя диагнозата въз 
основа на клинико-епидемиологичните данни 
и серологичните изследвания на 20-ия ден, а 
при отрицателен резултат – и на 40-ия ден след 
ухапването. Те определят стадия на заболява­
нето, продължителността на антибиотичното и 
симптоматичното лечение.
6.6. Полово предавани инфекции (ППИ)
6.6.1. Класификация:
6.6.1.1. Бактериални.
6.6.1.1.1. Сифилис.
6.6.1.1.2. Гонококция.
6.6.1.1.3. Мек шанкър.
6.6.1.1.4. Донованоза.
6.6.1.1.5. Хламидиални урогенитални инфекции.
6.6.1.1.6. Венерична лимфогранулома.
6.6.1.1.7. Микоплазмени урогенитални ин­
фекции.
6.6.1.1.8. Неспецифични бактериални уретрити.
6.6.1.1.9. Бактериална вагиноза.
6.6.1.1.10. Лепра.
6.6.1.2. Протозойни.
6.6.1.2.1. Трихомоназа.
6.6.1.3. Вирусни.
6.6.1.3.1. Генитален херпес.
6.6.1.3.2. Венерически брадавици.
6.6.1.3.3. СПИН.
6.6.1.3.4. Хепатит Б.
6.6.1.3.5. Молускум контагиозум.
6.6.1.4. Микотични.
6.6.1.4.1. Урогенитална кандидоза.
6.6.2. Стандартна процедура за поведение:
6.6.2.1. Действия на лекаря от АПМП. При 
съмнения за ППИ болният се насочва за кон­
султация, преглед, изследване и лечение от 
специалист по кожни и венерически болести.
6.6.2.2. Действия на специалиста по кожни и 
венерически болести.
6.6.2.2.1. Снема се анамнеза и се извършва 
клиничен преглед.
6.6.2.2.2. Извършва се микроскопско изслед­
ване.
а) нативна микроскопия;
б) препарат, оцветен с метиленово синьо, и 
по Грам.
6.6.2.2.3. Взема се материал за микробиоло­
гично и микологично изследване
6.6.2.2.4. Взема се материал за специфични 
инфекции (гонококи, хламидии, микоплазми).
6.6.2.2.5. Взема се кръв за серологично из­
следване за сифилис и СПИН.
6.6.2.2.6. Кюретиране на молуски.
6.6.2.2.7. Локална химиотерапия на полови 
брадавици.
6.6.2.2.8. Криотерапия на полови брадавици.
6.6.2.2.9. Амбулаторно лечение на сифилис и 
гонококция:
а) серологичен и клиничен контрол на бол­
ните от сифилис на 3-тия, 6-ия и 12-ия месец и 
след това веднъж годишно до три години след 
лечението;
б) клиничен и микробиологичен контрол на 
болните от гонококция на 3-тия, 10-ия и 15-ия 
ден след лечението, а при жените – и след пър­
вата менструация;
в) при необходимост и по преценка на лекаря 
някои болни със сифилис може да се лекуват 
стационарно съгласно съществуващите наредби.
6.7. Екзема/дерматит. Атопичен дерматит (АД)
6.7.1. Класификация:
6.7.1.1. Ендогенна екзема – атопичен дерматит 
(atopic dermatitis).
6.7.1.2. Екзогенна екзема – алергичен и/или 
иритативен контактен дерматит. 
6.7.1.3. Други екземи: нумуларна, себорей­
на, хиперкератотична екзема, дизхидротична, 
астеатотична.
6.7.2. Стандартна процедура за поведение.
6.7.2.1. Действия на лекаря от АПМП. При 
наличие на анамнестични и клинични данни за 
АД или екзема лекарят от АПМП е необходимо 
да насочи пациента към специалист по кожни и 
венерически болести. 
6.7.2.2. Действие на специалиста по кожни и 
венерически болести:
6.7.2.2.1. Изисквания за диагноза:
а) анамнеза и преглед на кожата, кожните 
придатъци и видимите лигавици;
б) кожна биопсия – по преценка;