Държавен вестник, бр. 32, 2006 г., стр. 9

Б Р О Й  32
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  9
не, както и след него. Критерият както при
всички обезщетения в осигурителната систе-
ма е загубеният доход.
При настъпването на социалния риск май-
чинство КСО предвижда плащане на няколко
вида обезщетения, систематически включени в
уредбата на глава четвърта “Обезщетения” като
неин раздел II “Обезщетения за майчинство”.
Тази уредба обхваща и спорните по това дело
обезщетения при бременност и раждане и при
гледане на малко дете.
7. Що се отнася до законовата уредба, оспоре-
на като противоконституционна, правото на па-
рично обезщетение за периода на отпуска поради
бременност и раждане по чл. 48а КСО и на отпус-
ка за гледане на малко дете по чл. 52а КСО въз-
никва при следните условия: бременната жена,
респ. майката на малкото дете, да е осигурена за
всички социални рискове, за всички социални
рискове без безработица или за всички социални
рискове без трудова злополука, професионална
болест и безработица, с най-малко 6 месеца пред-
варително натрупан осигурителен стаж . Това са
двете условия, съдържащи се в оспорените разпо-
редби на чл. 48а и 52а КСО. Съдът отчита, че в
искането се излагат доводи само срещу изискуе-
мия осигурителен стаж, но не и срещу изискване-
то жената майка да е осигурена; въпреки това
двете разпоредби се оспорват като противоконс-
титуционни в цялост.
Концептуално и систематически правото на
обезщетение за майчинство в двата разглежда-
ни случая, вкл. условията и реда, са част от
системата на държавното обществено осигуря-
ване, която е един от “стълбовете” на общест-
веното осигуряване с опора в разпоредбите на
чл. 51 от Конституцията. Системата се изграж-
да и функционира, за да се реализира правото
на обществено осигуряване, изрично предвиде-
но в чл. 51, ал. 1 от Конституцията сред основ-
ните права на гражданите.
Общественото осигуряване е изградено вър-
ху принципите на солидарност и съпричаст-
ност. Измерител за реалното участие на ли-
цата в осигуряването е внасянето на осигури-
телни вноски в съответните фондове на дър-
жавното обществено осигуряване. Тези усло-
вия за достъп до осигурителноправна защита
са валидни и при получаването на осигури-
телните парични плащания при майчинство-
то и произтичат от същността и целите на
общественото осигуряване, на които Консти-
туционният съд е дал следната характеристи-
ка: “Общественото осигуряване е изградено
като система за взаимопомощ, чрез която се
защитава общият интерес, като от набирани-
те вноски на всички осигурени се обезпечава
материалната защита на изпадналите в нуж-
да членове на общността поради настъпване-
то на определени осигурени рискове—болест,
злополука, майчинство, старост и смърт” (Ре-
шение № 5 от 2000 по к.д. № 4 от 2000 г.).
8. Що се отнася до осигурителния стаж, той
не е понятие на Конституцията, а на закона и
е основна категория на осигурителното право,
елемент от правния статус на осигурените лица.
Той е юридически факт, с настъпването на кой-
то възникват определени права на осигурено-
то лице или се изменя размерът на правата му.
Като такъв осигурителният стаж представля-
ва период от време, който поражда субективни
права на осигуреното лице или определя обе-
ма на тези права; той изразява продължител-
ността на периода, през който лицето е при-
надлежало към осигуряваната общност. Прав-
ните белези на осигурителния стаж са два и
трябва да са налице кумулативно: наличие на
осигурително правоотношение и задължение
за внасяне на осигурителни вноски; към осигу-
рителен стаж законът е приравнил периоди,
когато лицето не е било осигурявано поради
важни причини.
Заслужава отбелязване, че и в двата оспо-
рени случая (по чл. 48а и 52а КСО) наличието
на 6-месечен осигурителен стаж не е обвърза-
но с изискване стажът да е натрупан непосред-
ствено преди началния за плащането на обез-
щетението момент; стажът може да е натру-
пан отдавна.
За осигурителните права Конституционни-
ят съд е подчертавал, че изискването за (тру-
дов) стаж е фундамент и присъщо основание
за определяне съдържанието и пределите на
основните права; без него просто няма осигу-
рителни права (Решение № 11 от 1992 г. по к.д.
№ 18 от 1992 г.). В този ред на мисли се стига
до принципното положение в общественото
осигуряване, че ако осигурителната система не
съдържа изискването за стаж, освен в изрично
предвидените изключения, лицето няма да по-
лучава обезщетение като осигурително право,
а нещо друго. А това “нещо друго” може да не
се черпи непременно от осигурителната систе-
ма, а от някоя друга социална система, но това
нещо непременно трябва да намери място в
рамката на особената закрила по чл. 47, ал. 2
от Конституцията, за да бъде спазена Консти-
туцията.
9. Впрочем изискване за необходим пред-
варителен трудов или осигурителен стаж като
предпоставка за придобиване право на обез-
щетение при бременност и раждане и отглеж-
дане на малко дете е имало и преди влизането
в сила на оспорваните сега разпоредби на КСО.
Въведено, макар косвено, е с поредното изме-
нение на дял III от Кодекса на труда от 1951 г.,
извършено със Закона за бюджета на фонд
“Обществено осигуряване” за 1999 г. (ДВ,
бр. 155 от 1998 г.). Систематически обаче това
изискване не е било записано при уредбата на
правото на обезщетение за временна нетру-
доспособност, а на друго място—при изчис-
ляването на неговия размер. Така от изисква-
нето за определяне размера на обезщетение-