Държавен вестник, бр. 27, 2019 г., стр. 21

БРОЙ  27	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
3. за хората с увреждания до 12-годишна 
възраст.
(3) Конкретният месечен брой часове за 
предоставяне на лична помощ за човека с ув-
реждане се определя в съответствие с част 7,  
т. 7.3 от приложение № 2:
1. конкретният месечен брой часове за 
предоставяне на лична помощ за човека с 
увреждане се изчислява, както следва:
а) за хората с увреждания над 18-годиш-
на възраст – полученият общ брой точки се 
умножава по коефициент 1,235;
б) за хората с увреждания от 12- до 18-го-
дишна възраст включително – полученият общ 
брой точки се умножава по коефициент 1,313;
в) за хората с увреждания до 12-годишна 
възраст полученият общ брой точки се ум-
ножава по коефициент 1,556;
2. коефициентите по букви „а“, „б“ и „в“ 
са получени, като максималният брой часове 
е разделен на максималния брой точки от 
приложимите въпроси съобразно възрастта 
на човека с увреждане;
3. в случаите, когато полученият резултат 
по т. 1 не е цяло число, се закръглява до 
десетичния знак:
а) когато цифрата от последния разряд (счи-
тано от ляво надясно) е 0, 1, 2, 3 или 4, цифрата 
на последния разряд остава непроменена;
б) когато цифрата от последния разряд  
(считано от ляво надясно) е 5, 6, 7, 8 или 9, циф­
рата на последния разряд се увеличава с едно.
(4) Заключението въз основа на установена 
потребност от предоставяне на лична помощ 
задължително съдържа уточнение за пери-
ода, за който личната помощ следва да бъде 
отпусната, както и конкретния брой часове 
лична помощ, определени по реда на ал. 3.
(5) Въз основа на заключението по ал. 4 
се издава направление за предоставяне на 
личната помощ с определения брой часове 
и уточнен период. Направлението е със за-
дължителен характер за отговорния орган  
и/или организация.
Чл. 11. (1) Правото за предоставяне на 
лична помощ се осъществява при заявена 
потребност във формуляра за самооценка и 
в случай че:
1. човекът с увреждане е с определени 90 и 
над 90 на сто вид и степен на увреждане или 
степен на трайно намалена работоспособност 
с право на чужда помощ, или
2. детето с право на чужда помощ е с оп-
ределени 50 и над 50 на сто вид и степен на 
увреждане или степен на трайно намалена 
работоспособност, или
3. детето без право на чужда помощ е с 
определени 90 и над 90 на сто вид и степен 
на увреждане или степен на трайно намалена 
работоспособност.
(2) До 30 юни 2020 г. Министерството на 
труда и социалната политика изготвя анализ 
за предоставянето на личната помощ и внася 
в Народното събрание доклад, който може да 
съдържа предложения за усъвършенстване на 
законодателството в областта на личната помощ 
във връзка с § 7 от преходните и заключител-
ните разпоредби на Закона за личната помощ, 
за определяне на параметрите на механизма 
лична помощ, приложими от 1 януари 2021 г.
(3) До 31 декември 2020 г. ползватели на 
лична помощ могат да бъдат само лицата по 
ал. 1, като във връзка с § 2 от преходните 
и заключителните разпоредби на Закона за 
личната помощ максималният брой часове, 
който би могъл да се предостави за лична 
помощ, се определя, както следва:
1. за първа степен – умерена зависимост/
затруднения – до 15 часа месечно;
2. за втора степен – тежка зависимост/
затруднения – до 42 часа месечно;
3. за трета степен – много тежка зависи-
мост/затруднения – до 84 часа месечно;
4. за четвърта степен – тотална зависимост/
затруднения – до 168 часа месечно.
Чл. 12. (1) Необходимостта от ползване 
на съответна социална услуга/вид дейност 
се установява при заявена потребност във 
формуляра за самооценка и въз основа на 
информацията за отражението на ограни-
ченията в живота на човека с увреждане и 
за наличните проблеми с функционирането.
(2) Установената потребност по ал. 1 се 
отразява с конкретно заключение в оцен-
ката. Заключението задължително съдържа 
уточнението, че ползването на вида социална 
услуга се осъществява при условия и по ред, 
определени със закон.
(3) Въз основа на заключението по ал. 2 
се издава направление за установената необ-
ходимост от ползване на съответна социална 
услуга/вид дейност, с което се насочва към 
отговорния орган или организация.
Чл. 13. (1) Потребността от предоставянето 
на друг вид подкрепа се установява при на-
личие на заявена потребност във формуляра 
за самооценка, на базата на информацията 
от представените медицински документи или 
експертно решение на ТЕЛК (НЕЛК) и въз 
основа на информацията за отражението на 
ограниченията в живота на човека с увреждане 
и за наличните проблеми с функционирането.
(2) Човекът с увреждане се оценява за не-
обходимостта от следните видове подкрепа:
1. финансиране на дейности за изграж-
дане на достъпна жилищна среда и лична 
мобилност;
2. насочване към ползване на услуги по 
заетостта;
3. насочване към конкретен вид рехабили-
тационни услуги;
4. насочване към подкрепа от образование 
и професионално обучение;
5. други подкрепящи мерки съобразно 
конкретния случай.
(3) Установената потребност по ал. 1 се 
отразява с конкретно заключение в оценката. 
Заключението задължително съдържа уточ-