Държавен вестник, бр. 58, 2004 г., стр. 14

С Т Р .  14
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  58
(ii) за приемане на молба от компетент-
ните органи в Република България,
за даване на отговор на молба и дава-
не на всички уведомления за лица,
които трябва да бъдат върнати в Обе-
диненото кралство:
Дирекцията по въпросите на имигра-
цията и гражданството на Министер-
ството на вътрешните работи;
(iii)за издаването на паспорти и други до-
кументи за пътуване след положите-
лен отговор на молба:
Посолството на Обединеното кралс-
тво в Република България.
(8)(в) Всякакви промени в понятието “ком-
петентни органи” на една от договарящите стра-
ни се съобщават на другата договаряща страна
по дипломатически път. Всяка подобна промя-
на влиза в сила от първия работен ден след
получаване на уведомлението от другата дого-
варяща страна.
(9) “Молеща договаряща страна” означава
договарящата страна, която подава молба до
замолената договаряща страна да приеме об-
ратно или да позволи транзитно преминаване
на лице при условията на тази спогодба, а “за-
молена договаряща страна” означава догова-
рящата страна, към която е отправена молбата.
(10) “Дете” или “деца” означава лица, които
в деня на подаване на молбата за обратно при-
емане не са навършили 18-годишна възраст.
(11) “Писмено” означава в писмена форма
на английски език.
Ч а с т  1
ОБРАТНО ПРИЕМАНЕ НА ГРАЖДАНИ
И ЛИЦА С ПРАВО НА ПРЕБИВАВАНЕ
Член 2
Задължение за обратно приемане
(1) Замолената договаряща страна приема
обратно по молба на молещата договаряща
страна и без специални формалности всяко лице,
което не отговаря или повече не отговаря на
изискванията за влизане или пребиваване на
територията на държавата на молещата дого-
варяща страна, при условие, че лицето е над-
лежно идентифицирано и е доказано в съответ-
ствие с чл. 3, ал. (1) на тази спогодба или може
основателно да се предположи в съответствие с
чл. 3, ал. (2), че или лицето е гражданин на за-
молената договаряща страна, или е друго лице
с право на пребиваване в държавата на замоле-
ната договаряща страна, или че лицето е било
(при последното му влизане на територията на
държавата на молещата договаряща страна)
гражданин на замолената договаряща страна,
но впоследствие се е отказало от своето граж-
данство и не е получило друго гражданство.
(2) Молещата договаряща страна приема
обратно по молба на замолената договаряща
страна и без специални формалности всяко
лице, което преди това е напуснало нейната
територия в съответствие с ал. (1) на този член,
ако последващи проверки установят, че по вре-
мето на напускането това лице не е било граж-
данин или друго лице с право на пребиваване
в замолената договаряща страна. В този слу-
чай договарящата страна, която е приела това
лице, е длъжна да върне всички получени от
другата договаряща страна документи във връз-
ка с първоначалната обратно приемане. Задъл-
жението за обратно приемане по тази алинея
не се прилага, когато замолената договаряща
страна е лишила от гражданство или право на
пребиваване въпросното лице или ако лицето
се е отказало или е позволило да му бъде отне-
то неговото гражданство или правото му на
пребиваване, след като то е влязло на терито-
рията на държавата на молещата договаряща
страна, без на лицето да е било поне обещано
натурализиране от страна на молещата дого-
варяща страна.
Член 3
Средства за определяне на самоличността и
гражданството на лица, подлежащи на обратно
приемане
(1) Самоличността и гражданството или
правото на пребиваване на лице, подлежащо на
обратно приемане на основание чл. 2, ал. (1) на
тази спогодба, се доказват с помощта на един
от следните валидни документи:
(а) национален документ за самоличност
(дори ако е непостоянен или време-
нен), който определено е издаден на
това конкретно лице;
(б) паспорт или заместващ го документ
за пътуване със снимка (лесе-пасе),
посочващ гражданство и/или прите-
жание на право на пребиваване в до-
говаряща страна.
(2) Предположение за самоличност и граж-
данство или право на пребиваване се потвърж-
дава със следното:
(а) документ, предвиден в ал. (1) на този
член, валидността на който е изтек-
ла, но който може основателно да се
счита за издаден на лицето;
(б) друг официален документ, позволяващ
определянето на самоличността на
споменатото лице (например шофьор-
ска книжка);
(в) извлечение от трудова книжка или во-
енни документи;
(г) протоколирани свидетелски показа-
ния, направени от добросъвестни сви-
детели пред компетентните органи на
молещата договаряща страна;
(д) протоколирани обяснения, направени
от въпросното лице пред компетент-
ните органи на молещата договаряща
страна;
(е) езика, говорен от заинтересованото
лице;