Държавен вестник, бр. 47, 2004 г., стр. 40

С Т Р .  40
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  47
—за дефиниране на противоречието и обосноваване
на тезата и антитезата чрез предметно свързано с тях
понятие или прецедент (научен, исторически, практи-
чески и т.н.)—пет (5) точки;
—за дефиниране на противоречието и цялостно обос-
новаване на тезата и антитезата и посочване на обща идея
за съществуването на противоречието—шест ( 6 ) точки.
• За петата задача—въпрос за тълкуване на текст в
три зададени смисъла от психологически, логически,
етически, правен, общофилософски контекст:
—за неразбиране на заданието (неизвеждане на сми-
съл в посочените контексти)—нула (0) точки;
—за частично тълкуване на текста и посочване на
смисъл в един контекст—една (1) точка;
—за частично тълкуване на текста и посочване на
смисъл в два контекста—две (2) точки;
—за цялостно тълкуване на текста и извеждане на
смисъл поне в един контекст—три (3) точки;
—за тълкуване на текста чрез цялостно извеждане
на смисъл в един контекст и частично в другите два—
четири (4) точки;
—за пълно и цялостно тълкуване на текста и извеж-
дане на смисъл в два контекста—пет (5) точки;
—за пълно и цялостно тълкуване на текста и после-
дователно извеждане на смисъл в посочените три кон-
текста—шест (6) точки.
За втора част
 Оценяването на философското есе по теми и проб-
леми, зададени от избран фрагмент, се основава на кри-
терии (вж. Учебни програми, част III, София, 2000, с.
102 и сл.), основаващи се на следните показатели:
• нивото на разпознаване, разбиране и интерпретира-
не на темата/проблема, изказан чрез фрагмента;
• степента, в която основните понятия във фрагмента
са изведени, дефинирани и развити;
• нивото на употреба и владеене на философския инс-
трументариум, с които се изказват и формулират раз-
съждения и позиции по зададената тема/проблем чрез
фрагмента;
• равнището на употреба и владеене на философска
аргументация (психологическа, логическа, етическа,
правна, общофилософска), в която се разграничават
предпоставки и заключения, анализ и синтез;
• степента на изразено оригинално и обосновано лич-
но отношение;
• езикова и стилистична култура.
 Основните критерии за оценката на философското
есе са равнището на осмисляне и философизиране на
темата/проблема, зададен чрез фрагмента, както и из-
разеното оригинално и обосновано лично отношение
на “аз”-а към себе си, към другите и към света.
 Оценяването на философското есе е поместено в
диапазон от 10 до 50 точки и се извършва по следната
скала:
• не разпознава темата/проблема, зададен чрез фраг-
мента; не извежда ключови термини и понятия от
фрагмента; не използва философски инструментари-
ум; отсъстват собствени разсъждения; наличие на
груби езикови грешки и неграмотност—от нула (0) до
десет (10) точки;
• частично разпознава темата/проблема, не си служи с
философски изразни средства; предлага общи и по-
върхностни разсъждения върху понятие от фрагмен-
та, без теза, лично отношение и аргументация; забе-
лязват се незначителни пропуски в стила и езика—от
десет (10) до двадесет (20) точки;
• разпознава темата/проблема; предлага общи разсъж-
дения върху казаното във фрагмента, като използва
философски изразни средства; проявява лично, но не-
достатъчно аргументирано отношение към темата/проб-
лема; демонстрира правилен граматичен и стилисти-
чен изказ—от двадесет (20) до тридесет (30) точки;
• разпознава темата/проблема и предлага разсъжде-
ния, в които с философски изразни средства интер-
претира употребените във фрагмента понятия и идеи;
формулира ясна и обоснована теза с възможни изво-
ди от нея; демонстрира правилен граматичен и до-
бър стилистичен изказ—от тридесет (30) до четири-
десет (40) точки;
• интерпретира и осмисля темата/проблема; демонст-
рира висока общофилософска понятийна и аналитична
култура; служи си с ключови понятия; извежда осно-
вен смисъл на фрагмента и го разглежда в светоглед-
на традиция; формулира ясна, оригинална и обосно-
вана теза, като проследява възможните изводи от нея;
проявява предметно овладяна и отработена езикова
техника—от 40 до 50 точки.
Приложение № 38
Учебно-изпитна програма за държавен зрелостен
изпит по история и цивилизация
I. Вид и времетраене на изпита
Изпитът е писмен, анонимен, с продължителност
4 (четири) астрономически часа.
II.—III. Учебно съдържание и оценявани
компетентности
Държавният зрелостен изпит по история и цивили-
зация обхваща съдържанието по история на България
по учебните програми за ХI клас за задължителна и
профилирана подготовка и отделни теми от съвремен-
ната световна история по учебната програма за Х клас
(Приложение 38 А).1 
До 2004/2005 учебна година, когато ще е постигнат
пълен цикъл на въвеждането на учебниците, съответс-
тващи на новите учебни програми, зрелостният изпит
ще се осъществява само върху съдържанието на учеб-
ните програми по История и цивилизация за ХI клас.
Целта на изпита е да установи степента, в която
кандидатите са постигнали държавните образователни
изисквания за:
• Знания за българската история от Античността до
наши дни и за съвременната световна история.
• Умения да представят, анализират и интерпрети-
рат различни исторически източници (писмени исто-
рически текстове, карти, схеми, статистически данни).
В тематично отношение подборът на изпитните
задачи е ориентиран към различни аспекти на истори-
ческото съдържание (общество, политика, стопанство,
изкуство, всекидневие и манталитет).
Държавните зрелостни изпити по История и циви-
лизация ще позволят да се оцени историческата компе-
тентност на кандидатите и да се прояви гражданската
им образованост.
Характеристика на компонентите на изпита
ПЪРВИ КОМПОНЕНТ
Първият компонент включва проверка на знания
върху конкретни исторически събития, на умения на
кандидатите да боравят самостоятелно с исторически
факти и историческа хронология, които се отнасят до
различни аспекти на политическия, стопанския, кул-
турния и всекидневния живот.
Задачите в тази част са 6 и изискват кандидатите да:
• попълват и да съставят хронологии за определени
епохи, периоди и събития;
• установяват синхрон между отделни събития, лич-
ности и идеи в българската и световната история;
• разпознават определени събития или периоди по
исторически карти.
ВТОРИ КОМПОНЕНТ
Вторият компонент обхваща проверка на знанията
за съдържание на понятия и уменията за тяхното при-
ложение в конкретно зададени ситуации.
1 Вж. Учебни програми по история и цивилизация за
Х—ХI клас