Държавен вестник, бр. 68, 2003 г., стр. 18

С Т Р .  18
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  68
Чл. 81. (1) Държавни помощи могат да се
предоставят само за кораби, вписани в регист-
рите на Република България.
(2) За да бъдат приети като допустими по
реда на чл. 4 от закона, държавните помощи в
областта на морския транспорт трябва да са
свързани със:
1. гарантирането на заетостта в страната (на
борд и на суша);
2. подобряване на безопасността;
3. развитието и запазването на ноу-хау и
специфични знания и умения в областта на
мореплаването.
Чл. 82. (1) За защита на отрасъла и на заети-
те в него човешки ресурси могат да се прилагат:
1. фискални мерки по отношение на корабо-
собствениците под формата на:
а) ускорена амортизация на корабите;
б) освобождаване от облагане с данък пе-
чалба, реализирана от продажба на кораби, при
условие че тази печалба се реинвестира в обно-
вяване на флота на компанията; тези облекче-
ния са ограничени до дейности, свързани с тър-
говското корабоплаване;
в) замяна на корпоративния данък с тона-
жен данък при условия и по ред, определени със
закон;
2. социални мерки по отношение на морски-
те лица под формата на:
а) намалени осигурителни ставки за социал-
но осигуряване на български морски лица, на-
ети на кораби под българско знаме;
б) намалени ставки на данъка върху доходи-
те на български морски лица, наети на кораби
под българско знаме.
(2) Помощта в областта на социалното оси-
гуряване и облагането с данък на доходите на
морските лица, която цели намаляване на те-
жестите, които понасят корабособствениците,
без да се намалява нивото на социалното осигу-
ряване, може да се счита за съвместима със
закона и при максимално допустимото редуци-
ране на задължението до нула.
Чл. 83. (1) Помощта за комплектуване на
корабите с екипажи се прилага предимно по
отношение на корабите за далечно плаване с
цел намаляване на разходите за наемане на
морски лица и представлява заплащане или
възстановяване на разходите за репатриране на
български морски лица, наети на кораби под
българско знаме.
(2) Предоставяне на помощ за покриване на
заплатите в нетно изражение на морски лица е
недопустима.
Чл. 84. (1) Държавната помощ за инвести-
ции в морския транспорт е недопустима освен
при следните условия и доколкото съответства
на правилата за държавните помощи за кора-
бостроенето:
1. за подновяване на флота, когато е част от
структурна реформа, водеща до намаляване
капацитета на целия флот;
2. при определени ограничени обстоятелст-
ва могат да бъдат разрешени други помощи за
инвестиции с цел подобряване на машините и
съоръженията на борда на плавателните съдо-
ве, както и за да се насърчи плаването с безо-
пасни и чисти кораби чрез осигуряване на сти-
мули за усъвършенстване на регистрираните в
Република България кораби до стандарти, пре-
вишаващи задължителните екологични стан-
дарти и стандартите по безопасност, установе-
ни в международни конвенции, и до по-високи
стандарти, които се очаква да се приемат, с което
се увеличават екологичният контрол и контро-
лът на безопасността.
Чл. 85. Регионалната помощ за корабопла-
вателните предприятия със седалище в по-сла-
боразвити райони може да бъде разрешена само
ако е ясно, че ползите за региона ще настъпят
в разумен период от време и помощта отговаря
на критериите по раздел VII.
Чл. 86. Държавните помощи за обучение и
квалификация се предоставят по реда на раз-
дел VIII.
Чл. 87. Комисията разглежда помощите за
преструктуриране и оздравяване в областта на
корабоплаването в съответствие с разпоредби-
те в раздел V.
Чл. 88. (1) Компенсирането на текущите за-
губи, реализирани като пряк резултат от изпъл-
нението на определени задължения за общест-
вена услуга, е допустима държавна помощ по
смисъла за закона, при условие че са изпълнени
следните условия:
1. договорите за обществени услуги да бъдат
в съответствие със свободната конкуренция и
да са възлагани чрез търг;
2. да бъде дадена достатъчна публичност на
обявата за търга; всички изисквания, отнасящи
се до нивото и честотата на услугата, капаците-
та, цените и изискваните стандарти и прочие,
са определени по ясен и прозрачен начин, така
че да се осигурят равни условия за наддаване за
всички превозвачи, които имат правото на дос-
тъп до маршрута;
3. компенсирането да бъде пряко свързано с
изчисления дефицит, който операторът реали-
зира при осигуряването на услугата; за всяка
такава услуга се води отделно счетоводство, така
че да се гарантира липсата на свръхкомпенсира-
не или кръстосано субсидиране и невъзможност-
та системата да бъде използвана за подпомагане
на неефикасен мениджмънт и оперативни мето-
ди; когато на тази основа държавата отпуска
субсидия, тя е ограничена до възстановяване на
понесените допълнителни разходи (заедно с ра-
зумна възвръщаемост от вложения капитал).
(2) Продължителността на договорите за
обществени услуги е ограничена до 5 години
поради опасност от създаване на монопол. След
изтичането на договорния период подобни до-
говори следва да бъдат обект на повторно пре-
разглеждане по съответната процедура.