Държавен вестник, бр. 58, 2010 г., стр. 3

БРОЙ  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
УКАЗ № 208
На основание чл. 101, ал. 3 от Конститу­
цията на Република България
П О С ТА Н О В Я В А М :
Да се обнародва в „Държавен вестник“ 
Законът за изменение и допълнение на Кодек­са 
на труда, приет от ХLI Народно събрание на 
23 юни 2010 г., повторно приет на 22 юли 2010 г.
Издаден в София на 27 юли 2010 г. 
Президент на републиката: Георги Първанов
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието:
Маргарита Попова
ЗАКОН
за изменение и допълнение на Кодекса на 
труда (обн., ДВ, бр. 26 и 27 от 1986 г.; изм., 
бр. 6 от 1988 г., бр. 21, 30 и 94 от 1990 г., 
бр. 27, 32 и 104 от 1991 г., бр. 23, 26, 88 и 100 
от 1992 г., Решение № 12 на Конституционния 
съд от 1995 г. – бр. 69 от 1995 г.; изм., бр. 87 
от 1995 г., бр. 2, 12 и 28 от 1996 г., бр. 124 от 
1997 г., бр. 22 от 1998 г., Решение № 11 на Кон­
ституционния съд от 1998 г. – бр. 52 от 1998 г.; 
изм., бр. 56, 83, 108 и 133 от 1998 г., бр. 51, 67 
и 110 от 1999 г., бр. 25 от 2001 г., бр. 1, 105 и 
120 от 2002 г., бр. 18, 86 и 95 от 2003 г., бр. 52 
от 2004 г., бр. 19, 27, 46, 76, 83 и 105 от 2005 г., 
бр. 24, 30, 48, 57, 68, 75, 102 и 105 от 2006 г., 
бр. 40, 46, 59, 64 и 104 от 2007 г., бр. 43, 94, 
108 и 109 от 2008 г., бр. 35, 41 и 103 от 2009 г. 
и бр. 15 и 46 от 2010 г.)
§ 1. В чл. 34, т. 2 думите „Националната 
класификация на икономическите дейности“ 
се заменят с „Класификацията на икономичес­
ките дейности“.
§ 2. В чл. 35, ал. 1, т. 2 думите „Националната 
класификация на икономическите дейности“ се 
заменят с „Класификацията на икономическите 
дейности“.
§ 3. В чл. 46, ал. 1, изречение първо след ду­
мите „Държавните органи“ се поставя запетая и 
се добавя „органите на местно самоуправление“.
§ 4. В чл. 51б, ал. 2 думите „Националната 
класификация на икономическите дейности“ се 
заменят с „Класификацията на икономическите 
дейности“.
§ 5. В чл. 66 се правят следните изменения 
и допълнения:
1. Създава се нова ал. 4:
„(4) Наименованието на длъжността се 
определя съгласно Национална класификация 
на професиите и длъжностите, утвърдена от 
министъра на труда и социалната политика след 
съгласуване с председателя на Националния 
статистически институт.“
2. Досегашната ал. 4 става ал. 5.
§ 6. Член 172 се изменя така:
„Начин на ползване
Чл. 172. Платеният годишен отпуск се раз­
решава на работника или служителя наведнъж 
или на части и се ползва в съответствие с 
утвърден от работодателя график през кален­
дарната година, за която се полага.“
§ 7. Член 173 се изменя така:
„Ред за ползване
Чл. 173. (1) В началото на всяка календар­
на година работодателят утвърждава график 
за ползването на платения годишен отпуск от 
работниците и служителите след консултации с 
представителите на синдикалните организации и 
представителите на работниците и служителите 
по чл. 7, ал. 2. Графикът се изготвя така, че 
да се даде възможност на всички работници 
и служители да ползват платения си годишен 
отпуск до края на календарната година, за 
която се полага.
(2) Работникът или служителят е длъжен да 
използва платения си годишен отпуск до края 
на календарната година, за която се полага.
(3) В случай че в периода, посочен в графика 
по ал. 1, работникът или служителят се намира 
в друг отпуск, той може да ползва полагащия 
му се платен годишен отпуск по друго време 
в рамките на същата календарна година.
(4) На работниците и служителите, които 
изповядват вероизповедание, различно от из­
точноправославното, работодателят е длъжен 
да разрешава по техен избор ползване на част 
от годишния платен отпуск или неплатен от­
пуск по чл. 160, ал. 1 за дните на съответните 
религиозни празници, но не повече от броя 
на дните за източноправославните религиозни 
празници по чл. 154. 
(5) Дните за религиозните празници на 
вероизповеданията, различни от източноправо­
славното, се определят от Министерския съвет 
по предложение на официалното ръководство 
на съответното вероизповедание.
(6) Платеният годишен отпуск се ползва след 
писмено разрешение на работодателя.
(7) Работодателят има право да предостави 
платения годишен отпуск на работника или 
служителя и без негово писмено искане или 
съгласие:
1. по време на престой повече от 5 работни 
дни;
2. при ползване на отпуска едновременно от 
всички работници или служители, предвидено 
в нормативен акт, в колективен трудов договор 
или в правилника за вътрешния трудов ред;
3. в случай че работникът или служителят 
не е поискал отпуска до 5 работни дни след 
определената в графика по ал. 1 начална дата 
за ползването му.
(8) Работодателят е длъжен да разреши 
платения годишен отпуск на работника или 
служителя, когато той е поискан за периода, 
посочен в графика по ал. 1, освен ако ползва­
нето му е отложено по реда на чл. 176.