Държавен вестник, бр. 81, 2021 г., стр. 36

СТР.  36	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  81
ЗХУ, която изрично предвижда, че средствата 
по Програмата се предоставят за финансиране 
на дейностите по ал. 1 само ако същите не са 
финансирани със средства от Европейските 
структурни и инвестиционни фондове или с 
други публични средства. Следва да се държи 
сметка, че цел на финансирането на дейности 
по осигуряване на достъпна жилищна среда е 
да се осигури възможност на максимален брой 
нуждаещи се хора с увреждания да се възполз­
ват, като им се съдейства за подобряването на 
условията на живот, и следователно резонно 
е изискването за избягване на дублиране на 
финансирането по отношение на едни и същи 
нуждаещи се лица.
По изложените съображения настоящият 
състав на Върховния административен съд, 
шесто отделение, намира, че не са налице 
заявените от жалбоподателите основания за 
незаконосъобразност и необоснованост на За­
повед № РД01-544 от 14.08.2019 г. на министъра 
на труда и социалната политика, с която е 
утвърдена Национална програма за достъпна 
жилищна среда и лична мобилност по чл. 56, 
ал. 1 от Закона за хората с увреждания, в 
частта є по чл. 1, ал. 3, чл. 1, ал. 4, чл. 3, ал. 1, 
т. 2, чл. 7, ал. 2, чл. 8, чл. 10, ал. 3, т. 1, чл. 10, 
ал. 3, т. 9, чл. 11, ал. 2, чл. 12, чл. 12, ал. 1, т. 1, 
чл. 12, ал. 1, т. 4, чл. 20, ал. 2, чл. 21 и чл. 23, 
ал. 1, поради което оспорването срещу тях 
следва да бъде отхвърлено като неоснователно.
С оглед изхода на делото не следва да се 
уважи искането на жалбоподателите за при­
съждане на разноски по делото. От ответната 
страна по жалбата разноски по делото не са 
претендирани, поради което съдът не се про­
изнася по възлагането им.
Водим от горното и на основание чл. 193 
АПК, Върховният административен съд, шесто 
отделение, 
Р Е Ш И :
Отхвърля оспорването по жалба на М. Цвет­
ков от (населено място) и Сдружение „Център 
за независим живот“, ЕИК 831755154, седалище 
и адрес на управление София, район „Триади­
ца“, ул. 6 септември № 37, представлявано от 
К. Панайотова, съдебен адрес София, ул. Екзарх 
Йосиф № 60, за отмяна на Заповед № РД01-
544 от 14.08.2019 г. на министъра на труда и 
социалната политика, с която е утвърдена 
Национална програма за достъпна жилищна 
среда и лична мобилност по чл. 56, ал. 1 от 
Закона за хората с увреждания, в частта є по 
чл. 1, ал. 3, чл. 1, ал. 4, чл. 3, ал. 1, т. 2, чл. 7, 
ал. 2, чл. 8, чл. 10, ал. 3, т. 1, чл. 10, ал. 3, т. 9, 
чл. 11, ал. 2, чл. 12, чл. 12, ал. 1, т. 1, чл. 12, 
ал. 1, т. 4, чл. 20, ал. 2, чл. 21 и чл. 23, ал. 1, 
поради което оспорването срещу тях следва да 
бъде отхвърлено като неоснователно. 
Решението може да се обжалва в 14-дневен 
срок от съобщаването му на страните пред 
петчленен състав на Върховния администра­
тивен съд.
Председател: 
Георги Чолаков
5696
РЕШЕНИЕ № 8997
от 3 август 2021 г.
по административно дело № 10015 от 2020 г.
Върховният административен съд на Репуб­
лика България – петчленен състав – II колегия, 
в съдебно заседание на единадесети февруари 
две хиляди и двадесет и първа година в състав: 
председател: Георги Колев, членове: Виолета 
Главинова, Юлия Ковачева, Стефка Кемалова, 
Емил Димитров, при секретар Светла Панева 
и с участието на прокурора Македонка Попов­
ска изслуша докладваното от съдията Юлия 
Ковачева по адм. дело № 10015/2020 г.
Производството е по чл. 208 и сл. от Ад­
министративнопроцесуалния кодекс.
Образувано е по касационна жалба на 
М. Цвет­ков и Сдружение „Център за независим 
живот“ срещу Решение № 8248 от 25.06.2020 г. 
по адм. дело № 13652/2019 г. на Върховния 
административен съд, шесто отделение. 
С обжалваното решение Върховният адми­
нистративен съд, състав на шесто отделение, 
е отхвърлено оспорването на М. Цветков и 
Сдружение „Център за независим живот“ за 
отмяна на Заповед № РД01-1544 от 14.08.2019 г. 
на министъра на труда и социалната политика, 
с която на основание чл. 56, ал. 1 от Закона 
за хората с увреждания е утвърдена Нацио­
нална програма за достъпна жилищна среда 
и лична мобилност, в частта є по чл. 1, ал. 3 
и 4, чл. 3, ал. 1, т. 2, чл. 7, ал. 2, чл. 8, чл. 10, 
ал. 3, т. 1 и 9, чл. 11, ал. 2, чл. 12, чл. 12, ал. 1, 
т. 1 и 4, чл. 20, ал. 2, чл. 21 и чл. 23, ал. 1. 
Касационните жалбоподатели поддържат, че 
решението е неправилно поради постановява­
нето му при допуснати съществени нарушения 
на съдопроизводствените правила, неправилно 
приложение на материалния закон и е необос­
новано – касационни основания за отмяна по 
чл. 209, т. 3 АПК. Считат, че съдът е изложил 
аргументи, които не кореспондират с развити­
те в жалбата оплаквания за противоречие на 
чл. 1, ал. 3 от Националната програма с чл. 9, 
ал. 3 от Конвенцията за правата на хората с 
увреждания. Поддържат, че от мотивите на 
решението не е ясно как съдът тълкува и при­
лага Конвенцията и по-точно чл. 9 от същата, 
на която според тях противоречат оспорените 
текстове от Националната програма. Сочат, че 
съдът в нарушение на съдопроизводствените 
правила не е допуснал и изслушал поисканата 
от тях експертиза, след което необоснова­
но и неправилно е отхвърлил доводите им 
срещу разпоредбите на чл. 20, ал. 2 и чл. 21 
от Националната програма, без да направи 
анализ на текстовете в светлината на Закона 
на защита от дискриминация. По отношение 
на мотивите на съда за оспорения чл. 7, ал. 2 
от Програмата считат, че съдът неправилно 
е приел, че не противоречи на чл. 72 ЗХУ и 
не е събрал исканите от касаторите доказа­
телства. Аналогични доводи срещу съдебния 
акт излагат и към мотивите на съда, с които 
е отхвърлил оспорването и срещу останалите 
разпоредби от Националната програма. Искат 
да се отмени решението и се постанови друго,