Държавен вестник, бр. 19, 2008 г., стр. 37

Б Р О Й  19
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  37
Допуснатите нарушения на административ-
нопроизводствените правила е съществено и
представлява основание за отмяна на норма-
тивния административен акт на основание
чл. 193, ал. 1 във връзка с чл. 146, т. 3 АПК.
Съгласно § 1б (редакция, ДВ, бр. 31/2006 г.)
от преходните и заключителните разпоредби
на Закона за храните при изготвянето, оценка-
та, изменението и допълнението на норматив-
ни актове, които уреждат безопасността на хра-
ните, се вземат предвид приложимите между-
народни стандарти и наличната научна инфор-
мация, а при изготвяне на нормативни актове,
които регулират безопасността на храните, се
вземат предвид резултатите от извършения
анализ на риска на базата на научни доказа-
телства по независим, обективен и прозрачен
начин. При изготвянето, оценката и измене-
нието и допълнението на нормативните акто-
ве, които регулират безопасността на храните,
държавните органи провеждат открити и проз-
рачни обществени консултации, освен в случа-
ите по чл. 37. Оспореният пред настоящия съ-
дебен състав административен нормативен акт
не регулира първично обществените отноше-
ния, свързани с уреждане и регулиране на бе-
зопасността на храните. Тези функции се осъ-
ществяват по правните норми на ЗХ и косвено
ЗВМД в случаите, които регулира ветеринар-
номедицински контрол и по отношение дей-
ности, свързани с храни, но не и от разпоред-
бите на Тарифата, с която се регламентира само
точният размер на таксите, които се събират
от НВМС. По изложените съображения съдът
намира, че оплакването за противоречие със
ЗХ е неоснователно.
Относно доводите за необходимостта от нор-
мативно определяне на цени за лабораторни
услуги, първично регулиране на отношения
извън законовата делегация настоящият съде-
бен състав намира, че с оглед спецификата на
дейността, за която са определени размерите
на дължимите такси и начина на тяхното фор-
мулиране, не се констатира пряко несъответс-
твие с изброените в чл. 14, ал.1, букви “а”—“и”
ЗВМД и чл. 110 ЗВМД дейности, поради което
и не се констатира противоречие на Тарифата
със закон или регулиране на отношения без
законова делегация. По изложените аргументи
съдът приема за недоказани и аргументите за
въвеждане на такси за дейности, които се из-
вършват в системата на самоконтрол от пред-
приятията и са извън обхвата на държавния ве-
теринарномедицински контрол. Основен е опи-
саният вече в мотивите на съдебното решение
принцип за дължимост на такса само за извър-
шване на конкретна дейност в случая от НВМС
по ЗВМД, поради което и адресатите на Тари-
фата следва да заплащат такси само при полу-
чаване на описаните в нея дейности, но не е
налице законова забрана за определянето им
чрез заплащане на време. Според чл. 2 от Зако-
на за държавните такси те са прости и пропор-
ционални, като пропорционалните такси се оп-
ределят върху цената на документа или услуга-
та, а простите такси се определят въз основа на
необходимите материално-технически и адми-
нистративни разходи по предоставяне на услу-
гата. При определяне стойността на разходите
е допустимо да се използва за изчисляване раз-
мерът на таксата чрез показател време на прес-
тиране на работна сила на служител и този
подход не противоречи на Регламент 882/2004,
в който е използван аналогичен начин на опре-
деляне на такса (Глава IV на Приложение V от
Регламент 882/2004).
Относно твърденията за липсата на норма-
тивна регламентация на таксите в раздел V
“Такси при осъществяване на граничен ветери-
нарномедицински контрол” настоящият съде-
бен състав намира, че не е налице противоре-
чие с действащи правни норми от по-висока
степен. Както ЗВМД (чл. 14, ал. 1, буква “д” и
глава осма), така и Регламент 882/2004 (глава
II) предвиждат възможност за граничен конт-
рол, поради което не са налице пречки за опре-
деляне на такси за този вид дейност.
При внимателен анализ на таксите, опре-
делени в раздел VIII “Такси за издаване на
ветеринарномедицински и други документи”,
съдът не констатира противоречие с разпо-
редбите по чл. 226, 227 и чл. 229, ал. 1 ЗВМД
и чл. 177  ЗУТ, които определят различни
видове процедури, включващи по необходи-
мост и издаване на документи от служители в
структурата на НВМС, което представлява
дейност по смисъла на чл. 14, ал.1, буква “и”
ЗВМС, за която се събират такси в размер,
определен в тарифата по силата на законова-
та делегация в чл.14, ал. 2 ЗВМД.
По отношение специфичните доводи на Сдру-
жение “Национална браншова организация
“Български пчеларски съюз” за допуснати на-
рушения на чл. 8, ал. 4 във връзка с чл. 9 от
Закона за пчеларството и Наредба № 27/
10.07.2002 г. за регистрация и идентификация
на пчелните семейства съдът намира, че този
жалбоподател не е съобразил при излагане на
своите твърдения, че е налице разлика между
безплатната регистрация и издаването на удос-
товерение за нейното извършване, респектив-
но относно съдържанието на водения регистър.
В този смисъл при правилно тълкуване на раз-
личните видове дейности от компетентността
на различни административни органи не се
констатира противоречие на Тарифата с нор-
мативен акт от по-висока степен. В Тарифата
не е налице и приравняването на понятието “жи-
вотновъден обект” с понятието “пчелин”, като
са установени отделни размери на таксите спря-
мо животновъден обект и пчелин, както и спря-
мо всички дефинирани в § 1, т. 33, 105 и 124 от
допълнителните разпоредби на ЗВМД обекти
отделно от пчелите, пчелния мед и други пчел-
ни продукти. Жалбоподателят не е ангажирал
доказателства относно твърденията си за начи-