Държавен вестник, бр. 76, 2004 г., стр. 25

Б Р О Й  76
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  25
—разликата между оптичните плътности на фил-
мите, експонирани при различни дебелини на фантома
и при различни стойности на анодното напрежение, не
трябва да е по-голяма от ± 0,10 OD;
—апаратът трябва да е оборудван с предпазен тай-
мер, който прекъсва експонацията при повреден експо-
номат.
4.4. Компресия:
—наличието на устройство за автоматично компре-
сиране подобрява качеството на образа и намалява
дозата на пациента; максималната сила на компресия
трябва да е по-голяма от 130 N и по-малка от 200 N и да
се поддържа непроменена най-малко 1 min;
—при симетрично натоварване разликата между
разстоянията от компресиращата плоча до гръдната
опора за всяка от четирите страни при максимална
компресия не трябва да превишава 5 mm; при неси-
метрично натоварване тази разлика не трябва да пре-
вишава 15 mm в посока, перпендикулярна на гръдна-
та стена.
4.5. Време за експонация: при експониране на 45 mm
PMMA фантом времето на експонация трябва да бъде
по-малко от 2 s (желателно е да е по-малко от 1,5 s).
4.6. Качество на образа:
—висококонтрастна разделителна способност: по-
голяма от 10 mm-1 (13 mm-1 при уредби за скрининг);
—гранична нискоконтрастна визуализация: мини-
малният различим контраст за обекти с размер 6 mm,
вградени в 45 mm PMMA фантом, трябва да бъде по-
малък от 1,3 %.
4.7. Доза на млечната жлеза: падащата въздушна
керма (без обратно разсейване) при референтна оп-
тична плътност над воала 1,4 трябва да е І 14 mGy за
45 mm фантом.
I V .  О р г а н и з а ц и я  н а  д е й н о с т т а
1. Пациентът за изследване или лечение се приема
от лекаря, работещ в структурата за образна диагнос-
тика, въз основа на медицински документи, подготве-
ни и изпратени от лекуващ лекар в лечебно заведение
за болнична помощ, от общопрактикуващ лекар или
от съответен лекар-специалист в лечебно заведение за
извънболнична помощ. Те съдържат като минимум
следната информация: името и адреса на лекаря, кой-
то е изпратил пациента; трите имена, годините и адре-
са на пациента, диагнозата му и исканото изследване.
При необходимост се изисква и допълнителна инфор-
мация за болния.
 2. В медицинското направление за образно конт-
растно изследване задължително трябва да има анам-
неза за свръхчувствителност или странични явления от
контрастните средства при предходни контрастни изс-
ледвания, а при рентгенологично изследване на жени в
репродуктивна възраст—датата на последната менст-
руация или информация за бременност.
 3. Лекарят от структурата за образна диагности-
ка, приемащ пациента, определя вида и обема на из-
следването. Той трябва да разясни на пациента същ-
ността на изследването, ползата и рисковете от про-
веждането му и да получи от пациента информирано
съгласие.
4. Лекарят от структурата за образна диагностика,
приемащ пациента, се осведомява дали жена в репро-
дуктивна възраст, изпратена за рентгеново изследва-
не, е бременна. Рентгеново изследване на бременна
жена трябва да се извърши само в случай, че животът
и здравето є са сериозно застрашени и ако изследване-
то не може да се отложи за периода след раждането.
Компютър-томографско или конвенционално рентге-
ново изследване, обхващащо коремната и тазовата
област на жена в репродуктивна възраст, се извършва
в първите 10 дни след датата на последната менстру-
ация, освен по спешност. При рентгеново изследване
при бременност или в случай, че бременност не може
да се изключи, извършващият изследването трябва да
документира на кой апарат е направено изследването
и данните, чрез които впоследствие може да се изчис-
ли дозата на фетуса:
—при рентгенография: използвани анодно напре-
жение (kV), количество електричество (mAs), вид и раз-
мер на рентгеновата касета;
—при рентгеноскопия: използвани анодно напре-
жение (kV), аноден ток (mA), време на скопия (s),
брой на прицелните снимки и данните, при които са
направени;
—при компютърна томография: брой и дебелина на
срезовете, експонационни данни.
5. Лекарят осигурява провеждането на необходимо-
то изследване, в което вземат участие останалите слу-
жители от структурата за образна диагностика съоб-
разно тяхната специалност.
6. Лекарят съставя окончателните документи за
проведеното изследване, като по негова преценка те
могат да бъдат обсъдени с лекаря, изпратил пациента
за изследване.
7. Извършването на изследванията се контролира
от лекар-специалист по образна диагностика и завърш-
ва с писмено тълкуване на получените резултати.
8. Лекарят-специалист по образна диагностика може
да препоръчва проследяване, контролни прегледи или
други образни изследвания.
9. Резултатите от извършените изследвания в
структурата за образна диагностика трябва да съдър-
жат най-малко следната информация: трите имена и
годините на пациента, датата на изследването, вида
на изследването, получените резултати от изследва-
нето и неговото тълкуване, подпис на лекаря, извър-
шил изследването.
 10. Резултатите от изследванията съгласно правил-
ника за вътрешния ред на лечебното заведение, което
е извършило изследванията, се предоставят на:
 а) пациентите;
 б) съответното отделение или клиника в това ле-
чебно заведение;
 в) друго лечебно заведение, съгласно сключения с
него договор за извършване на образни изследвания.
 V .  К о н т р о л  н а  к а ч е с т в о т о
1. Всички структури за образна диагностика трябва
да имат разработени правила за осигуряване на качес-
твото, които включват:
 а) контрол на апаратурата, чрез която се получават
съответните резултати от изследванията;
 б) контрол върху качеството на използваните кон-
сумативи;
 в) контрол върху качеството при извършването на
образни изследвания;
 г) контрол върху качеството при тълкуване на по-
лучените резултати.
2. Във всяка структура за конвенционална рентге-
нова диагностика трябва да се организира веднъж го-
дишно проучване на типичните дози, получавани от
пациентите по стандартизирани методи, препоръчани
в национален дозиметричен протокол. Получените стой-
ности на пациентните дози се сравняват с национални-
те диагностични референтни нива за съответните изс-
ледвания; в случай на значително превишаване на тези
нива се изследват причините и се препоръчват дейст-
вия за тяхното намаляване; в случай, че стойностите са
значително под съответните референтни нива, трябва
да се провери дали е задоволителна диагностичната
информативност на образа.
3. Всички структури за образна диагностика трябва
да участват в поне една програма за външна оценка на
качеството.
4. Дейността на всички структури за образна диаг-
ностика трябва да бъде организирана и провеждана при
спазване на принципа за получаване на оптимално доб-
ри възможни диагностични резултати при минимално
лъчево натоварване на пациентите и персонала.