Държавен вестник, бр. 23, 2024 г., стр. 46

СТР.  46	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  23
П. Запрянов не е доказал, че е собственик 
на такова пътно превозно средство, тъй като 
засягането на неговите права могат да настъ-
пят с управлението на което и да е превозно 
средство от тази категория, за което да не 
е собственик. Предвид обстоятелството, че 
той е обосновал прекия си правен интерес за 
оспорване на цитираната норма (видно и от 
Определение от 27.07.2023 г. по настоящото 
дело), тричленният състав на ВАС, осмо от-
деление, преценява жалбата като процесуално 
допустима. По отношение основателността на 
подадената жалба Върховният администрати-
вен съд в настоящия състав на осмо отделение 
след разглеждане доводите на страните и до-
казателствата по делото приема за установено 
следното от фактическа и правна страна:
Предмет на оспорване в настоящото про-
изводство е чл. 73, ал. 1 в частта: катего-
рии – „М“, в населено място – 50 км/ч, извън 
населено място – 50 км/ч, от Правилника 
за прилагане на Закона за движението по 
пътищата (приет с Постановление на Минис-
терския съвет № 36 от 5.03.1996 г.; обн., ДВ 
бр. 25 от 22.03.1996 г., в сила от 1.06.1996 г.; 
попр., бр. 72 от 23.08.1996 г.; доп., бр. 32 
от 18.04.2006 г., в сила от 1.01.2007 г.; изм., 
бр. 46 от 12.06.2007 г., в сила от 12.06.2007 г., 
бр. 34 от 1.04.2008 г., в сила от 1.04.2008 г.; 
доп., бр. 44 от 9.05.2008 г.; изм., бр. 53 от 
10.06.2008 г., бр. 45 от 16.06.2009 г., бр. 63 от 
16.08.2011 г., в сила от 16.08.2011 г., бр. 60 от 
7.08.2012 г., в сила от 7.08.2012 г.; изм. и доп., 
бр. 13 от 17.02.2015 г., в сила от 18.05.2015 г.; 
изм. с Решение № 3799 от 20.04.2022 г. на 
ВАС на РБ – бр. 9 от 27.01.2023 г., в сила от 
27.01.2023 г., Решение № 11214 от 16.12.2023 г. 
на ВАС на РБ – бр. 107 от 29.12.2023 г., в сила 
от 29.12.2023 г.). Видно от административната 
преписка по делото, която е приложена от 
ответната страна, проектът на постановле-
нието е бил разгледан и приет на заседание 
на Министерския съвет от 18.01.1996 г., а 
решението за приемането му е обективира-
но в т. 10 от протокол № 3 от 18.01.1996 г. 
от заседанието на МС. Органът е приложил 
и кореспонденцията между министъра на 
транспорта и председател на Национална-
та комисия по безопасност на движението 
и заместник-председателя на МС, съгласно 
която е била сформирана междуведомствена 
работна група, която да изготви окончател-
ния проект на нов Правилник за прилагане 
на ЗДвП. Към проекта на постановлението 
има подробни мотиви за изготвяне на нов 
ППЗДвП, в които са посочени причините и 
съображенията на органа, както и решения на 
междуведомствената комисия, участвала при 
неговото приемане. Във връзка със съгласува-
телната процедура на текстовете от постанов- 
лението междуведомствената група е приела 
и становища от началника на направление 
КАТ – Пътна полиция – ДНП, Националната 
комисия по безопасност на движението при 
МС, Министерството на транспорта, Минис-
терството на образованието, науката и техно-
логиите, Министерството на здравеопазването 
и др. Правилникът е бил издаден за прилагане 
на Закона за движението по пътищата, обн., 
ДВ, бр. 53 от 1973 г., който е отменен с § 9 
от преходните и заключителните разпоредби 
на Закона за движението по пътищата – ред., 
ДВ, бр. 20 от 5.03.1999 г., в сила от 1.09.1999 г. 
До приемането на новия ЗДвП е действала 
разпоредбата на чл. 21 от ЗДвП, ред., ДВ, 
бр. 26 от 1988 г. (сега отм.), която е гласяла, 
че Министерството на вътрешните работи оп-
ределя максималната и минималната скорост 
за движение на моторните превозни средства 
по пътищата извън населените места, съгла-
сувано с Министерството на транспорта, а в 
населените места – с общинските съвети. До 
отмяната на ЗДвП с посочената редакция на 
ДВ ППЗДвП (обн., ДВ, бр. 25 от 22.03.1996 г., 
в сила от 1.06.1996 г.) не е бил отменен с из-
ричен нормативен текст. Понастоящем като 
правен механизъм той регулира възникналите 
правоотношения по прилагането и на новия 
ЗДвП в неговата цялост, поради което не- 
основателно се възразява от жалбоподателя, 
че ППЗДвП е в противоречие с предвиденото 
в чл. 44 от Указ № 883 от 1974 г.
Историческият преглед на приетата разпо-
редба на чл. 21 ЗДвП, в сила от 1.09.1999 г., 
сочи, че при избиране скоростта на движе-
ние на водача на пътно превозно средство е 
забранено да превишава следните стойности 
на скоростта в км/ч: категории „Т“, „М“ в 
населено място – 50 км/ч, извън населено 
място – 50 км/ч. С редакцията на ДВ, бр. 43 
от 2002 г., е предвидено, че при избиране 
скоростта на движение на водача на пътно 
превозно средство е забранено да превишава 
следните стойности на скоростта в км/ч: кате-
гория „М“ в населено място – 45 км/ч, извън 
населено място – 45 км/ч. Същата максимална 
скорост е предвидена в чл. 21, ал. 1 ЗДвП с 
изменението и допълнението на закона с ДВ, 
бр. 47 от 2012 г. След извършените промени 
и допълнения на чл. 21, ал. 1 ЗДвП (обн., 
ДВ, бр. 20 от 1999 г., в сила от 1.09.1999 г.) и 
направения анализ на различните редакции 
на тази разпоредба е видно, че чл. 73, ал. 1 
ППЗДвП в оспорената редакция е в проти-
воречие с чл. 21, ал. 1 ЗДвП (ред., ДВ, бр. 47 
от 2012 г.). Междувременно с използваната 
законодателна техника съгласно § 10 ПЗР на 
ЗДвП, обн., ДВ, бр. 20 от 5.03.1999 г., в сила 
от 1.09.1999 г., подзаконовите актове по прила-
гането на отменения Закон за движението по 
пътищата запазват действието си, доколкото не 
противоречат на този закон. В случая липсва