Държавен вестник, бр. 26, 2011 г., стр. 21

БРОЙ  26	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
3. заявителят не е изпълнил предвидено в 
този закон задължение, като това неизпъл­
нение е установено с акт на компетентен 
държавен орган;
4. заявителят е представил неистински доку­
менти или неверни данни, които са послужили 
като основание за издаване на разрешението;
5. се въведат ограничения или забрани, 
произтичащи от международни договори 
или от членството на Република България в 
международни организации; 
6. дейностите по разрешението засягат 
съществени интереси на Република България 
в областта на сигурността или са налице съ­
ображения за опазване на обществения ред;
7. на лицето, на което е издадено разреше­
ние, е отнет лицензът за право за извършване 
на износ и внос на продукти, свързани с отбра­
ната, сертификатът за получател на продукти, 
свързани с отбраната, или удостоверението 
за регистрация за трансфер и за брокерска 
дейност с продукти, свързани с отбраната, 
или регистрацията за износ, трансфер и бро­
керска дейност с изделия с двойна употреба 
е заличена или прекратена.
(2) При отнемане на разрешението по ал. 1 
лицето няма право да кандидатства за изда­
ване на ново разрешение за срок три месеца 
от датата на отнемането му.
(3) Разрешение, отнето по реда на ал. 1, 
т. 1, 3, 5, 6 и 7, може да бъде възстановено 
преди изтичането на срока по ал. 2 по искане 
на заявителя в случай на отпадане на обсто­
ятелствата по тях.
Чл. 64. (1) Междуведомствената комисия 
се произнася по заявленията за издаване на 
разрешения:
1. по чл. 28, ал. 2, 3 и 4, чл. 29, чл. 31, 
ал. 2 и 4, чл. 45, ал. 4 и 5, чл. 47, ал. 1, чл. 50, 
чл. 51, ал. 3 и 4 и чл. 54, ал. 2 – в 30-дневен 
срок от датата на получаването им;
2. по чл. 30 – в срок до 7 работни дни от 
датата на получаването им.
(2) При необходимост Междуведомствената 
комисия може да изиска:
1. проверка на представените документи, 
включително проверка по дипломатически 
път;
2. допълнителна информация, която има 
отношение към сделката;
3. становище от други държавни органи, 
както и да привлича експерти, които да дават 
становища по въпроси, за които се изискват 
специални знания.
(3) При вземане на решение за издаване 
на индивидуално, глобално или генерално 
разрешение за трансфер на компоненти на 
продукти, свързани с отбраната, Междуве­
домствената комисия отчита:
1. естеството на компонентите по отноше­
ние на продуктите, в които ще бъдат включени, 
и по отношение на всяка евентуална крайна 
употреба на готовите продукти, която може 
да даде повод за загриженост;
2. значението на компонентите по отно­
шение на продуктите, в които те ще бъдат 
включени.
(4) При трансфер на компоненти за про­
дукти, свързани с отбраната, които не пре­
дизвикват загриженост, и когато получателят 
предостави документи, удостоверяващи, че 
компонентите – обект на този трансфер, се 
интегрират или подлежат на интегриране в 
негови собствени продукти и не могат на по-
късен етап да бъдат трансферирани отново 
или изнесени като такива освен за целите 
на поддръжка или поправка, Междуведом­
ствената комисия не налага ограничения за 
последващ износ на тези компоненти.
(5) Междуведомствената комисия може 
да определи допълнителни условия и ред 
за осъществяването на износ или трансфер 
на продукти, свързани с отбраната, когато 
крайната им употреба може да предизвика 
загриженост.
(6) Междуведомствената комисия взе­
ма решение с мнозинство от две трети от 
всички членове на комисията в случаите, 
когато присъстват представители на всички 
министерства и ведомства, представени в 
комисията. Междуведомствената комисия 
взема решение с консенсус в случаите, ко­
гато не присъстват представители на всички 
министерства и ведомства, представени в 
комисията. Решение може да бъде взето по 
изключение и неприсъствено, ако протоколът 
е подписан с еднакво мнение от две трети 
от всички членове на Междуведомствената 
комисия в случаите, когато те представляват 
всички министерства и ведомства, предста­
вени в комисията. В случай че протоколът 
за вземане на неприсъствено решение не е 
подписан от представител на министерство 
или ведомство, представено в комисията, 
решението се взема само при наличие на 
еднакво мнение на всички останали членове.
(7) Решението на Междуведомствената 
комисия се съобщава на заявителя в срок 
до 7 работни дни от датата на вземането му.
(8) Междуведомствената комисия в срок до 
5 работни дни уведомява Държавна агенция 
„Национална сигурност“ и Централното мит­
ническо управление на Агенция „Митници“ 
за издадените, продължените, изменените и 
отнетите разрешения.
(9) Решенията на Междуведомствената ко­
мисия по чл. 58, 61 и 63 могат да се обжалват 
по реда на Административнопроцесуалния 
кодекс. 
(10) Жалбата по ал. 9 не спира изпълне­
нието на административния акт.