Държавен вестник, бр. 109, 2002 г., стр. 53

Б Р О Й  109
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  53
3.9. абсорбент памучна вата, предварително
обезмаслена с хлороформ, или стъклена вълна;
3.10. натриев сулфат, безводен, на гранули;
3.11. инертен газ, напр. азот;
3.12. 1N солна киселина;
3.13. 50% (v/v) сярна киселина;
3.14. кизелгур (hyflosupercel), промит в кисе-
лина;
3.15. силикагел G-HR или равностоен на него,
за ТСХ;
3.16. стандартен разтвор с около 0,1 µg Аф-
латоксин В1 на милилитър в хлороформ (3.2)
или смес бензин/ацетонитрил (3.6), приготвен
и проверен, както е посочено в раздел 7;
3.17. стандартен разтвор за качествен ана-
лиз, съдържащ около 0,1 µg Афлатоксин В1 и В2
на ml в хлороформ (3.2) или смес бензол/ацето-
нитрил (3.6). Тези концентрации са дадени като
насока. Те трябва да се уточнят така, че да се
получи еднакъв интензитет на флуоресценция
и за двата афлатоксина;
3.18. разтворители за проявяване:
3.18.1. хлороформ (3.2) /ацетон (3.1): 9/1 (V/
V), ненаситена вана;
3.18.2. диетилов етер (3.5) /метанол (3.4) /
вода: 96/3/1 (V/V/V), ненаситена вана;
3.18.3. диетилов етер (3.5) /метанол (3.4) /
вода: 94/4 5/15  (V/V/V), наситена вана;
3.18.4. хлороформ (3.2) /метанол (3.4): 94/6
(V/V), наситена вана;
3.18.5. хлороформ (3.2) /метанол (3.4): 97/3
(V/V), наситена вана.
4. Апаратура:
4.1. мелница-миксер;
4.2. апарат за бълникане (шейкър) или маг-
нитна бъркалка;
4.3. нагъната филтърна хартия, Schlieicher and
Schuell N 588, или равностойна, диаметър: 24 cm;
4.4. стъклена тръба за хроматография (вът-
решен диаметър: 22 mm, дължина: 300 mm) с
кран и 250 ml резервоар;
4.5. ротационен вакуум-изпарител, с 500 ml
облодънна колба;
4.6. 500 ml конусни колби със стъклени запу-
шалки с шлиф;
4.7. апарат за ТСХ;
4.8. стъклени блюда за ТСЛ, 200 Ч 200 mm,
приготвени както следва (посочените количес-
тва са достатъчни за пет блюда). Поставят се
30 g силикагел G-HR (3.15) в конусна колба. До-
бавят се 60 ml вода, запушва се и се разклаща 1
min. Суспензията се разстила върху блюдата
така, че да се получи равномерен слой с дебели-
на 0,25 mm. Оставя се да изсъхне на въздух и
след това в ексикатор със силикагел. В момен-
та на ползване блюдата се активират, като се
държат в сушилня при 110 °С в продължение
на 1 h.
Готови за ползване блюда са подходящи, ако
дават резултати, сходни с тези, които се получа-
ват при използването на блюдата, приготвени
по описания начин.
4.9. ултравиолетова лампа с голяма дължи-
на на вълната (360 nm); интензитетът на облъч-
ване трябва да позволява петно 1 ng Афлаток-
син В1 да може ясно да се разграничава върху
ТСХ блюдото на разстояние 10 cm от лампата;
4.10. 10 ml градуирани епруветки с полиети-
ленови запушалки;
4.11. ултравиолетов спектрофотометър;
4.12. флуороденситометър (по избор).
5. Процедура
5.1. Приготвяне на пробата (виж. при “Наб-
людения”, част В, т. 1)
Пробата се смила така, че цялата да преми-
нава през сито 1mm (съгласно препоръка ISO R
565).
5.2. Екстрахиране
Поставят се 50 g смляна, хомогенизирана
проба в 500 ml конусна колба (4.6). Добавят се
25 g кизелгур (3.14), 25 ml вода и 250 ml хлоро-
форм (3.2). Колбата се запушва, разклаща се
или се бърка 30 min с апарата (4.2) и се филтру-
ва през нагъната филтърна хартия (4.3). Първи-
те 10 ml от филтрата се изхвърлят и после се
събират 50 ml.
5.3. Колонно очистване
В долния край на хроматографската тръба
(4.4) се вкарват запушалка от памучна вата или
стъклена вълна (3.9), напълват се две трети от
тръбата с хлороформ (3.2) и се добавят 5g нат-
риев сулфат (3.10).
Проверява се горната повърхност на пласта
от натриев сулфат да е равна, след това се доба-
вя 10 g силикагел (3.8) на малки порции. Раз-
бърква се добре след всяко прибавяне, като се
избягва образуване на мехурчета. Изчаква се да
престои 15 min и след това внимателно се доба-
вят 15 g натриев сулфат (3.10). Оставя се теч-
ността да спадне точно до над горната повърх-
ност на слоя натриев сулфат.
Смесват се 50 ml екстракт, събран в (5.2) със
100 ml нормален хексан (3.3), и количествено
сместа се прехвърля в колоната. Изчаква се
течността да спадне точно до над горната по-
върхност на слоя натриев сулфат. Изхвърлят се
промивните води. След това се добавят 100 ml
диетилов етер (3.5) и отново се изчаква да спад-
не до над горната повърхност на слоя натриев
сулфат. При тези операции се следи дебитът да
е 8 до 12 ml в min и колоната да не изсъхва.
Изхвърля се течността, която изтича. След това
се елюира със 150 ml смес хлороформ / метанол
(3.7) и се събира целият елюат.
Изпарява се последният почти до сухо при
температура, не по-висока от 50 °С и в поток
инертен газ (3.11) с ротационния изпарител (4.5).
Количествено се прехвърля остатъкът, като се
използва хлороформ (3.2) или смес бензол /
ацето-нитрил (3.6) в 10 ml градуирана епрувет-
ка (4.10). Концентрира се разтворът в поток от
инертен газ (3.11) и след това се наглася обемът
до 2 ml с хлороформ (3.2) или смес бензол / аце-
тонитрил (3.6).
5.4. Тънкослойна хроматография