Държавен вестник, бр. 46, 2012 г., стр. 31

БРОЙ  46	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  31  
Прокурорът от Върховната административ­
на прокуратура сочи, че спорът не трябва да 
се разглежда като първа инстанция от Върхов­
ния административен съд (ВАС), а следва да 
се повдигне препирня за подсъдност с АССГ 
(Административен съд – София-град). Навеж­
да доводи, че УС на НЗОК не може да издава 
подзаконови нормативни административни 
актове и обжалваното му решение не е такъв 
акт, още повече, че не е обнародвано. По съ­
щество дава заключение за неоснователност 
на жалбата срещу решението на УС на НЗОК 
и на иска по чл. 1, ал. 1 ЗОДОВ (Закона за 
отговорност на държавата за вреди, причинени 
на граждани), и предлага отхвърлянето им. 
Върховният административен съд, шесто от­
деление, в настоящия състав прецени данните 
по делото, обсъди становищата на страните 
по спора и намира следното: 
С атакуваната част на процесното решение 
УС на НЗОК е одобрил предложението на ди­
ректора на НЗОК отстъпката на аптеките за 
НЗОК да бъде в размер на 8 %, разпределени 
пропорционално за НЗОК и за задължително 
здравноосигурените лица (ЗЗОЛ), в зависи­
мост от процента на реимбурсиране – т.е. по 
същество се регламентира предоставянето 
на отстъпка от страна на аптеките на НЗОК 
и ЗЗОЛ в размер на 8 % от пределната цена 
на лекарствените продукти, включени в Ле­
карствения списък на НЗОК, изготвен по 
реда на наредбата по чл. 45, ал. 4 от Закона 
за здравното осигуряване (ЗЗО, в редакцията 
му от 2004 г. – бр. 28 на ДВ), представляващ 
неразделна част от Националния рамков до­
говор за 2005 г. В решението на УС на НЗОК 
е посочено, че се издава на основание чл. 15, 
ал. 1, т. 12 ЗЗО, съгласно който в редакцията 
му, действала към момента на постановяване 
на решението, Управителният съвет на Наци­
оналната здравноосигурителна каса осъщест­
вява контрол върху оперативната дейност на 
директора по изпълнението на бюджета, НРД 
и дейността на НЗОК. По силата на законо­
вата фикция на тези решения на УС на НЗОК 
е придаден нормативен характер, предвид 
правната природа на НРД – нормативен акт, 
издаден по законовата делегация на чл. 54 и 
следв. от ЗЗО, който има задължителен харак­
тер за НЗОК, изпълнителите на медицинската 
помощ и здравноосигурените лица. Изводът 
за нормативния характер на акта се налага и 
от съдържанието на оспореното решение – то 
има за адресати неопределен (макар и опре­
деляем) и неограничен кръг правни субекти, 
с нееднократно правно действие (за разлика 
от общия административен акт) и с него се 
определя начин, по който ще се заплащат от 
НЗОК по отношение на аптеките включени­
те в лекарствения списък към НРД – 2005 
лекарствени продукти.
Обсъжданото решение на УС на НЗОК 
регулира правоотношения в областта на здра­
веопазването, и в частност разпространението 
на лекарствени продукти, и безспорно засяга 
права и законни интереси на собствениците на 
аптеки, а конституираното като жалбоподател 
в процеса физическо лице в качеството си на 
едноличен търговец през процесния период 
е било собственик на аптека, в която са се 
отпускали лекарства, стойността на които по 
силата на сключен с НЗОК чрез РЗОК – Бла­
гоевград, договор се заплаща напълно или 
частично от НЗОК, поради което попада 
в кръга на засегнатите от решение № РД-
УС-04-12 от 17.01.2005 г. на УС на НЗОК лица 
и безспорно има правен интерес от оспорване 
на норми, съдържащи се в акта. Оспорването 
на решението на УС на НЗОК е с предмет 
по чл. 185, ал. 2, предл. 2 във връзка с ал. 1 
АПК и е извършено от страна с пряк правен 
интерес и право на оспорване по чл. 186, ал. 1 
АПК, поради което е процесуално допустимо 
и съдът дължи произнасяне по съществото му. 
Фактът, че едностранно наложената с про­
цесното решение на УС на НЗОК отстъпка в 
тежест на аптеките от 8 % върху пределната 
цена на лекарствените продукти, частично 
заплащани от НЗОК, е отменена, считано от 
1.02.2008 г., не изключва правния интерес на 
жалбоподателя да атакува решението, защото 
то е прилагано от 1.02.2005 г. до 1.02.2008 г.
Спорът е родово подсъден на ВАС като 
първа инстанция, защото съгласно чл. 132, 
ал. 2, т. 1 АПК на Върховния администра­
тивен съд са подсъдни оспорванията срещу 
подзаконови нормативни актове, освен тези 
на общинските съвети.
По отношение на твърдените от ответни­
ковия повереник и от представителя на про­
куратурата недопустимост и неоснователност 
на предявения иск по чл. 1, ал. 1 ЗОДОВ (с 
който е съединена жалбата срещу процес­
ното решение на УС на НЗОК) следва да се 
отбележи, че с разпореждане от 22.12.2010 г. 
на Административния съд – София-град, по 
административно дело № 8398/2010 производ­
ството по делото е разделено, като разглеж­
дането на този иск е отделено в друго дело, 
а по настоящото (пратено впоследствие по 
подсъдност на ВАС) е оставена за разглеж­
дане само жалбата срещу решението на УС 
на НЗОК. С оглед на това допустимостта и 
основателността на предявения иск по чл. 1, 
ал. 1 ЗОДОВ стоят извън предметния обсег 
на спора, по който тричленният състав на 
ВАС е сезиран да се произнесе, и съответно 
не следва да бъдат обсъждани. Разгледана по 
същество, жалбата срещу решението на УС 
на НЗОК от 17.01.2005 г. е основателна.