Държавен вестник, бр. 58, 2020 г., стр. 11

БРОЙ  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  11  
Относно несъответствието с чл. 4, ал. 1 от 
Конституцията:
Изключение от законова норма може да 
бъде уредено от Народното събрание само 
когато са налице достатъчно сериозни ос­
нования и основателни причини (Решение 
№ 18 от 1997 г. по к. д. № 12 от 1997 г.) и 
като се подчини на ограничителни условия, 
особено когато става дума за конституционно 
защитена национална ценност, каквато (по 
смисъла на чл. 15 от Конституцията) е окол­
ната среда – пясъчните дюни са част от нея 
и се ползват с особена защита (по смисъла 
на ЗУЧК).
Разпоредбите в чл. 17а, ал. 1 и 2 ЗУЧК 
установяват принцип и изключението в ал. 2 
in fine трябва да бъде тълкувано и прилагано 
единствено в светлината на принципа, което 
предполага да се отчетат в пълнота еколо­
гичните измерения.
Принципно положение, произтичащо от 
чл. 4, ал. 1 от Конституцията, е, че всяко 
изключение, което законодателният орган 
установява, следва да се тълкува и прилага 
ограничително (Решение № 3 от 6.03.2014 г. 
по к. д. № 10 от 2013 г.).
Въз основа на изложеното съдът приема, 
че чл. 17а, ал. 2 ЗУЧК не противоречи на 
чл. 4, ал. 1, чл. 15 и чл. 55 от Конституцията.
III. Относно § 9 ЗИДЗУЧК (обн., ДВ, бр. 56 
от 16.07.2019 г.), който въвежда новия чл. 24в 
ЗУЧК, невлязъл в сила
Параграф 9 ЗИДЗУЧК въвежда в ЗУЧК нов 
чл. 24в, невлязъл в сила, и предвижда високи 
санкции за нарушаване на някои закрепени 
в ЗУЧК забрани. Неговата ал. 1 закрепва 
санкциите за нарушаване на забрани, чието 
спазване зависи пряко и изцяло от определя­
нето по чл. 10а на „места за временно разпо­
лагане на палатки, кемпери или каравани“. 
Алинея 2 закрепва санкциите за нарушаване 
на забраната за „устройване“ на такива места 
отново във връзка с чл. 10а от закона.
Според вносителя на искането размерът на 
въведените с § 9 ЗИДЗУЧК в чл. 24в ЗУЧК 
глоби и имуществени санкции не е пропорци­
онален предвид отсъствието на ясен регламент 
с ранг на закон в обхвата на чл. 10а, както 
и предвид засилената – водеща и субсидиар­
на – компетентност на административнона­
казващите органи за тяхното налагане съгласно 
чл. 32, ал. 4 и 5 от закона. Действието по време 
на разпоредбата на чл. 24в съгласно § 15 от 
заключителните разпоредби на ЗИДЗУЧК е 
обвързано с влизането в сила на наредбата, 
предвидена в чл. 10а, а не на определянето 
на самите места за къмпингуване.
Вносителят твърди, че се създават условия 
за изпреварващо спрямо определянето на 
такива места налагане на административни 
наказания в значителен размер, независимо от 
наличието на обществена опасност на санк­
ционираното поведение, каквато правовият 
характер на държавата изисква като предпос­
тавка за предвидената ограничителна мярка.
Съдът взема предвид, че разпоредбата ре­
гламентира административнонаказателната 
отговорност на лица за извършени админи­
стративни нарушения на чл. 10а ЗУЧК, свър­
зани с поставяне на обекти за къмпингуване 
върху поземлен имот извън определените 
за това места или с устройване на такива 
места за разполагане на обекти в нарушение 
на чл. 10а ЗУЧК. Разпоредбата на чл. 24в 
ЗУЧК има систематично място в глава пета 
„Принудителни административни мерки и 
административнонаказателни разпоредби“ 
от същия закон. Предвидените администра­
тивни наказания (въз основа на анализ от 
министрите и председателите на държавни 
агенции на административнонаказателните 
разпоредби на законите, за чието изпълнение 
отговарят, изготвен в изпълнение на Решение 
на Министерския съвет № 69 от 5.02.2018 г.) 
са определени в съответствие с извършената 
преценка на степента на засягане на общест­
вения интерес при нарушаването на съответ­
ната разпоредба на закона. По този начин са 
съобразени принципите на демократичната 
държава и задължението за осигуряване на 
опазването и възпроизводството на околната 
среда и правото на здравословна и благо­
приятна околна среда в съответствие с изис­
кванията на Конституцията. Санкционната 
норма е предвидена и с оглед гарантиране 
на защитата на правото на собственост върху 
поземлените имоти. Ненакърнена е общата 
възможност гражданите да получат съдеб­
на защита по чл. 56 от Конституцията, ако 
смятат, че наложеното им административно 
наказание е несъразмерно.
Създаването на санкционна правна норма 
за извършени административни нарушения на 
режима на „къмпингуване“ по чл. 10а ЗУЧК 
съответства на принципа на правовата държава 
и на конституционното задължение на всеки 
гражданин да спазва и изпълнява Консти­
туцията и законите на Република България 
(чл. 58, ал. 1 от Конституцията).
Разпоредбата на чл. 24в ЗУЧК е пряко 
свързана и обслужва разпоредбата на чл. 10а 
ЗУЧК. Доколкото за последната не беше 
установено противоречие с Конституцията, 
то и разпоредбата на чл. 24в ЗУЧК не може 
да бъде обявена за противоконституционна.
Въз основа на изложеното съдът приема, че 
§ 9 ЗИДЗУЧК (обн., ДВ, бр. 56 от 16.07.2019 г.) 
не противоречи на Конституцията.
Воден от горното и на основание чл. 149, 
ал. 1, т. 2 от Конституцията и чл. 19, ал. 1 
ЗКС Конституционният съд
Р Е Ш И :
Отхвърля искането на омбудсмана на 
Република България за обявяване за проти­
воконституционни на чл. 10а и чл. 17а, ал. 2 
от Закона за устройството на Черноморското 
крайбрежие (обн., ДВ, бр. 48 от 2007 г.; посл.