Държавен вестник, бр. 107, 2000 г., стр. 34

С Т Р .  34
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  107
Чл. 43. (1) Общопрактикуващият лекар оп-
ределя необходимостта от специализирана из-
вънболнична помощ, като издава медицинско
направление за консултация или за провежда-
не на съвместно лечение, в следните случаи:
1. при заболявания и проблеми, изискващи
специализирани диагностични дейности;
2. при настъпване на усложнения в хода на
лечението;
3. за оценка на здравословното състояние;
4. при изпълнение на програми по здравни
приоритети;
5. за диспансеризация—еднократно за срока
на действие на НРД.
(2) Лица от 0 до 18 г. със заболявания съглас-
но приложение № 7 задължително се изпращат
за консултация от общопрактикуващия лекар с
“Медицинско направление”—бл. МЗ-НЗОК № 3,
към специалист—педиатър, по профила на за-
боляването от лечебно заведение за специали-
зирана извънболнична медицинска помощ,
сключило договор с НЗОК.
(3) Ако такъв специалист липсва в съответ-
ния здравен район, общопрактикуващият лекар
насочва за консултация от необходимия специ-
алист от друг здравен район или болнично ле-
чебно заведение.
(4) В случаите по ал. 2 и 3 общопрактикува-
щият лекар е длъжен да уговори консултация и
да подготви необходимите документи.
(5) Общопрактикуващият лекар разполага с
определен от РЗОК брой медицински направ-
ления за консултация или за провеждане на
съвместно лечение.
(6) За военнослужещите на наборна военна
служба, задържаните под стража или лишените
от свобода, малолетните и непълнолетните, нас-
танени в домове за деца и юноши, настанените
в домове за медико-социални услуги за деца, как-
то и в други подобни структури и организации
лекарят, който е назначен да обслужва посоче-
ните категории лица в съответното ведомство,
издава медицинско направление за консултация
или за провеждане на съвместно лечение—бл.
МЗ-НЗОК № 3. Ведомството закупува направле-
нията и ги подпечатва с печата си.
(7) В медицинското направление за консул-
тация, задължително се посочва конкретното
искане към специалиста.
Чл. 44. (1) Освен в случаите по чл. 36 от За-
кона за народното здраве общопрактикуващи-
ят лекар уговаря и организира хоспитализаци-
ята на здравноосигуреното лице, когато лечеб-
ната цел не може да се постигне в условията на
извънболничната помощ.
(2) Отказ от болнично лечение се заявява пред
лекаря лично или чрез родител, настойник или
попечител. Отказът се заявява писмено в амбу-
латорния лист, а при фактическа невъзможност
за писмено заявление—в присъствие на двама
свидетели, които удостоверяват устното заявле-
ние с подписите си в амбулаторния лист.
Чл. 45. При оказване на първична извънбол-
нична помощ общопрактикуващият лекар пред-
писва лекарствени продукти и консумативи при
условията и по реда в глава седма, раздел II.
Раздел III
Условия и ред за оказване на специализирана
извънболнична медицинска помощ
Чл. 46. (1) Специализирана извънболнична
медицинска помощ се оказва на здравноосигу-
рени лица, на които е издадено “Медицинско
направление”—бл. МЗ-НЗОК № 3, за консулта-
ция или провеждане на съвместно лечение от
общопрактикуващ лекар или специалист.
(2) Когато в медицинското направление се
изисква съвместно лечение, задължително се
посочват мотивите за това, както и видът и
обемът дейности, които се предлагат за осъ-
ществяване от всяко лечебно заведение.
(3) Специалистът осъществява своята част
от дейността и връща информацията на общо-
практикуващия лекар с указания за продължа-
ване на лечението.
(4) Медицинското направление за консулта-
ция или провеждане на съвместно лечение, може
да се ползва до 30 календарни дни от издаване-
то му. След изтичане на този срок при необхо-
димост се издава ново.
Чл. 47. (1) Здравноосигуреното лице може
да избере лечебно заведение за специализира-
на извънболнична медицинска помощ, склю-
чило договор с НЗОК и с месторазположение
на територията на областта, в която е неговият
здравен район.
(2) В случаите, когато осигуреното лице не
може да посочи специалист, такъв се препоръчва
от общопрактикуващия лекар.
(3) Специалистът определя ден и час за кон-
султация, които общопрактикуващият лекар
съобщава на здравноосигуреното лице.
(4) Когато на територията на областта, в
която е здравният район на осигуреното лице,
няма лечебно заведение, което да осъществи
необходимите специализирани диагностични и
лечебни процедури, то може да бъде изпратено
с “Медицинско направление”—бл. МЗ-НЗОК
№ 3, в лечебно заведение извън нея.
Чл. 48. (1) Лечебните заведения за специа-
лизирана извънболнична помощ обявяват в ам-
булаторията на място, достъпно за здравнооси-
гурените лица по всяко време, своя седмичен
график, който включва:
1. часовете за амбулаторен прием;
2. часовете за домашни посещения.
(2) Всяко лечебно заведение следва да под-
държа актуална листа на чакащите и да уведо-
мява пациентите си за първата следваща сво-
бодна дата за амбулаторен прием.
(3) Лекар от лечебно заведение за специали-
зирана извънболнична помощ оказва такава в
дома на здравноосигурено лице, в случай че:
1. е повикан за консултация от общопракти-
куващия лекар, който е преценил, че състояни-
ето на пациента не позволява да посети кабине-
та на специалиста, като в този случай попълва
“Амбулаторен лист”—бл. МЗ-НЗОК № 1;
2. за лекувано от него лице се налага повтор-
но посещение в дома на пациента.
(4) Специалистът може да препоръча или
изиска консултация в дома от друг специалист.