Държавен вестник, бр. 61, 2000 г., стр. 19

Б Р О Й  61
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  19
Чл. 97. Когато процентът на намалената
работоспособност се завишава при непромене-
но здравословно състояние, се прави подробна
мотивировка със:
1. неправилна оценка при предишното осви-
детелстване;
2. допусната фактическа грешка;
3. други причини.
Чл. 98. (1) При тежка степен на намалена ра-
ботоспособност (над 90 на сто) ТЕЛК (НЕЛК) се
произнасят и по потребността от чужда помощ.
(2) Чужда помощ се определя на лица, които
не са в състояние да се самообслужват в битово
отношение (ставане, обличане, личен тоалет и
поддържане на обща хигиена, самостоятелно
ползване на тоалетна, хранене, доставка и под-
готовка на храна), да се придвижват самостоя-
телно в района и извън района на жилището си,
включително и при упражняване на трудова
дейност и при задоволяване на културните си
потребности. Чужда помощ се определя и на
психично болни, които не са в състояние да
контролират действията си.
Чл. 99. (1) Срокът на инвалидността е от
една до 3 години в зависимост от характера на
увреждането, динамиката на неговото развитие
и възможностите за възстановяване на рабо-
тоспособността.
(2) Крайната дата на срока на инвалидизи-
ране е първото число на месеца, през който е
било извършено освидетелстването.
(3) Когато преосвидетелстването е извърше-
но след датата по ал. 2, в решението си ТЕЛК
отбелязва факта на закъснението и причините
за това.
(4) При дефинитивни състояния, посочени
със знак “*” в приложение № 1, без възможност
за пълно или частично възстановяване на рабо-
тоспособността се определя пожизнен срок.
(5) При множествени увреждания, някои от
които не са дефинитивни, срокът на инвалид-
ността се определя съгласно ал. 1.
(6) Срокът на “чуждата помощ” може да бъде
същият или по-кратък от срока на намалената
работоспособност в зависимост от увреждане-
то и неговата динамика, но за не по-малко от
6 месеца.
Чл. 100. (1) Дата на инвалидизиране се опре-
деля, когато се определя процент на загубена
работоспособност.
(2) Датата на инвалидизиране се определя
въз основа на наличната медицинска докумен-
тация, трудовия маршрут и здравословното
състояние на лицето.
(3) Когато лицето е било във временна не-
работоспособност и е преминало непосред-
ствено в инвалидност, за дата на инвалидизи-
ране се приема денят, от който е прекратено
изплащането на парично обезщетение по бол-
ничните листове.
(4) Когато лицето поради увреждането си е
трудоустроено на работа с по-ниска квалифи-
кация, за дата на инвалидизиране се приема
датата на преминаването на лицето на тази
работа. Това обстоятелство се установява по
наличната медицинска документация и доку-
ментите за трудов стаж.
(5) Когато лицето не е ползвало отпуск и не
работи, датата на инвалидизиране се определя
въз основа на медицинските документи и здра-
вословното му състояние при освидетелстване-
то. Когато липсва медицинска документация и
здравословното състояние на лицето не дава
достатъчно основание, за дата на инвалидизи-
ране се определя датата на издаване на прото-
кола на ЛКК.
(6) Когато лицето работи или се намира в
платен или неплатен отпуск, за дата на инвалиди-
зиране се определя датата на освидетелстването.
(7) Датата на инвалидизиране може да бъде
по-късна от датата на освидетелстването само
когато лицето е било в отпуск по болест и се е
явило за освидетелстване преди изтичането му.
Чл. 101. Нова дата на инвалидизиране се
определя:
1. на работещите инвалиди, на които при
следващото преосвидетелстване е определен по-
висок процент загубена работоспособност по-
ради влошаване на здравословното им състоя-
ние, което не им позволява да продължат да
работят при същите условия на труд, към които
са се приспособили;
2. на лицата, които получават лична или
наследствена пенсия въз основа на загубена
работоспособност и са поискали друг вид пен-
сия—от датата, на която е установена намале-
ната или загубената работоспособност, обусло-
вена от увреждането, даващо основание за друг
вид пенсия;
3. на лицата, на които при последното преос-
видетелстване не е определен процент намале-
на работоспособност, както и на лицата, които
след изтичането на срока, за който е определен
процент намалена работоспособност, не са се
явили за преосвидетелстване и по медицинска-
та документация се установи, че са възстанови-
ли работоспособността си, работили са като
работоспособни пълноценно, но се е влошило
състоянието им—от датата, на която са стана-
ли неработоспособни.
Чл. 102. Решение за причинна връзка се взе-
ма от ТЕЛК и НЕЛК само при определяне на
процент на намалена или загубена работоспо-
собност и при временна неработоспособност по
повод трудова злополука, професионална болест
и техните усложнения.
Чл. 103. (1) Териториалните експертни лекар-
ски комисии и НЕЛК се произнасят по причинна-
та връзка въз основа на следните документи:
1. при трудова злополука—разпореждане на
ТП на НОИ за приемане или неприемане на зло-
полуката за трудова или заместващо го съдебно
решение, а в случаите на нетравматично увреж-
дане—протокол за разследване на злополуката;