Държавен вестник, бр. 32, 2025 г., стр. 27

БРОЙ  32	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  27   
партньори на лица със СПИ; лица, участващи 
в програми за лечение на зависимости; лица, 
жертви на трафик на хора;
2. лица, пострадали от сексуално насилие;
3. лица, изтърпяващи наказание „лишаване 
от свобода“;
4. новородени от майки с установена ин­
фекция, причинена от N. Gonorrhoeae през 
бременността.
Чл. 33. Диагностично изследване за гоно­
рея се извършва: 
1. при наличие на клинични симптоми, 
насочващи към гонококова инфекция;
2. на лица, изследващи се за други СПИ;
3. на контактни на болен с гонорея;
4. на пациенти с диагностицирана трихо­
мониаза, преди и след лечението.
Чл. 34. За изследване за гонорея се взема:
1. уретрален секрет при наличие на симп­
томатика за микроскопско изследване; 
2. цервикален, влагалищен, конюнктива­
лен, фарингеален, ректален или уретрален 
секрет, или еякулат за културелно изследване;
3. урина или уретрален секрет при мъжете, 
ендоцервикален, вулво-вагинален секрет на 
тампон при жените – за молекулярно-биоло­
гично изследване.
Чл. 35. Методите за лабораторна диагно­
стика на гонорея са:
1. микроскопски – доказване на интра­
целуларни Грам-отрицателни диплококи от 
уретрален секрет в комбинация с някой от 
другите методи за лабораторна диагностика; 
2. културелен – препоръчителен метод за 
диагностика, който позволява последваща 
потвърдителна идентификация и тестване на 
антибиотичната резистентност; 
3. молекулярно-биологичен – доказване 
на специфични нуклеинови киселини на
N. Gonorrhoeae директно в клиничен материал.
Чл. 36. Микроскопска идентификация на 
N. Gonorrhoeae се извършва чрез изолиране 
на оксидазоположителни Грам-отрицателни 
диплококи.
Чл. 37. За изолирането на N. Gonorrhoeae 
се използват селективни културелни среди, 
сертифицирани и валидирани за тази цел, и 
неселективни среди.
Чл. 38. За видова идентификация на
N. Gonorrhoeae се използват следните тестове:
1. утилизация на захари;
2. молекулярно-биологични методи;
3. МАЛДИ-ТОФ масспектрометрия.
Чл. 39. Показания за определяне на антиби­
отична чувствителност на N. Gonorrhoeae са:
1. липса на ефект от антибактериална те­
рапия при лечение на гонорея; 
2. надзор, провеждан в лабораториите, 
за получаване на данни за устойчивост на 
гонококите към антибиотици;
3. мониторинг на клиничната ефективност 
на стандартните препоръчвани стратегии за 
лечение на гонорея;
4. проучване на антигонококовата актив­
ност на нови антимикробни лекарствени 
продукти.
Чл. 40. (1) Метoди за определяне на чувст­
вителност на N. Gonorrhoeae към антибакте­
риалните лекарствени продукти са:
1. метод на серийните разреждания в агар; 
2. определяне на минимални потискащи 
концентрации чрез тест ленти с концентра­
ционен градиент на антибиотичното вещество.
(2) Изолираните щамове гонококи от 
всички лаборатории в страната се изпращат 
в НЦЗПБ за допълнителни проучвания на 
антибиотичната чувствителност.
Чл. 41. Проследяване на пациентите с 
гонорея се извършва: 
1. при идентифициране на персистираща 
инфекция и нововъзникваща антибиотична 
резистентност;
2. при асимптоматични пациенти – 2 сед­
мици след приключване на лечението се 
препоръчва контролно изследване с молеку­
лярно-биологични методи;
3. при персистиране на симптомите се 
препоръча културелно изследване в периода 
трети – седми ден след приключване на 
лечението; при негативен резултат от култу­
релно изследване се препоръчва изследване с 
молекулярно-биологични методи (7 дни след 
контролното изследване);
4. при жени, независимо от клиничното 
повлияване, се препоръчва повторно изслед­
ване два месеца след края на лечението.
Г л а в а  ч е т в ъ р т а
УРОГЕНИТАЛНА ХЛАМИДИЙНА
ИНФЕКЦИЯ 
Чл. 42. Наредбата се прилага за уроге­
нитална хламидийна инфекция (УГХИ) с 
причинител Chlamydia trachomatis серотипове 
D-K и Chlamydia trachomatis серотипове L1, L2, 
L3, водещи до инфекции лимфогрануломатоза 
венерум и хламидийна инфекция на окото.
Чл. 43. Наредбата се прилага за формите 
на урогениталната инфекция от Chlamydia 
trachomatis, определени по МКБ, както следва:
1. хламидийни инфекции на долните отдели 
на пикочо-половия тракт;
2. хламидийни инфекции на органите в 
малкия таз и други пикочо-полови органи;
3. хламидийна инфекция на пикочо-поло­
вия тракт, неуточнена;