Държавен вестник, бр. 110, 2024 г., стр. 16

СТР.  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  110
41. От това следва, че всяка държава член­
ка трябва да гарантира, че органите, които 
като „юрисдикции“ по смисъла на правото 
на Съюза са част от системата є от способи 
за защита в областите, обхванати от право­
то на Съюза, отговарят на изискванията за 
ефективна съдебна защита /…/.
45. За да се гарантира обаче, че органи, 
които могат да бъдат призвани да се произ­
насят по въпроси на прилагането или тълку­
ването на правото на Съюза, са в състояние 
да осигурят изискваната от тази разпоредба 
ефективна съдебна защита, запазването на 
независимостта на посочените органи е от 
първостепенно значение, както се потвърждава 
от чл. 47, ал. 2 от Хартата, който споменава 
достъпа до „независим“ съд сред изисквания­
та, свързани с основното право на ефективно 
правно средство за защита (решение от 18 
май 2021 г., Asociaţia „Forumul Judecătorilor din 
România“ и др., C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, 
C‑291/19, C‑355/19 и C‑397/19, EU:C:2021:393, 
т. 194 и цитираната съдебна практика).
47. Съгласно постоянната практика на Съда 
гаранциите за независимост и безпристраст­
ност, налагани от правото на Съюза, изискват 
наличието на правила, които позволяват да се 
отстрани всяко оправдано съмнение у правни­
те субекти в неподатливостта на съответния 
орган на влиянието на външни фактори и в 
неутралността му по отношение на противо­
поставящите се интереси /…/.“
В т. 67 от своите мотиви Съдът изисква 
също да се взема предвид „националният 
правен и фактически контекст“.
За нас е несъмнено, че за независимостта 
на органите на съдебната власт пряко значение 
има независимостта на членовете на ВСС. 
Осъществяването обаче на правомощия на 
Висшия съдебен съвет от членове с изтекъл 
мандат в неразумно продължителен период 
може да ги постави в зависимост и то от 
едно политическо малцинство в Народното 
събрание поради изискването за квалифици­
рано мнозинство за избора на членовете на 
този съвет. 
Макар противоречието с правото на ЕС 
самò по себе си да не представлява нарушение 
на Конституцията (Решение № 8 от 2020 г. по 
к.д. № 14/2019 г.), изведените в практиката на 
Съда на ЕС съображения относно принципите 
на правовата държава и на независимост на 
съдебната власт биха могли да бъдат същест­
вени за тълкуването на същите принципи, 
както са прогласени в Конституцията на 
Република България.
Търпимостта към бездействието на Народ­
ното събрание и то в продължителен период, 
което води до просрочване на мандата на 
членовете на редица държавни органи от 
изключение се превръща в масова и трайна 
практика, несъвместима с духа и принципите 
на Конституцията. Такава практика прене­
брегва принципа на мандатност като присъща 
характеристика на демократичната и правова 
държава, а самият принцип се принизява до 
пожелателна и незачитана конституционна 
декларация. Така в резултат на превратно 
упражняване на учредената власт принципът 
на мандатност на практика губи своята регу­
лативна роля и води до нарушаване на прин­
ципите на независимост на съдебната власт 
и на разделение на властите. Нещо повече, 
това е частично фактическо суспендиране на 
Конституцията. 
Народните представители не носят юри­
дическа отговорност за това, че не прилагат 
прогласени от Конституцията изисквания 
относно конституирането на държавни орга­
ни. Те обаче са поне политически отговорни 
да изпълнят повелите на Конституцията и да 
преодолеят една конституционно нетърпи­
ма ситуация. Това обуславя правен интерес 
Конституционният съд да даде задължително 
тълкуване на поставения въпрос. 
Конституционни съдии: 
Атанас Семов
Янаки Стоилов
СТАНОВИЩЕ
на съдиите Красимир Влахов, Сашо Пенов
и Невин Фети относно допустимостта на 
искането по к.д. № 42/2024 г. по втория и 
третия тълкувателни въпроси
Водещият ни мотив да подкрепим откло­
няването на искането за тълкуване в тази 
му част произтича от това, че за разлика от 
първия въпрос в искането по к.д. № 41/2024 г. 
поставените от вносителя по настоящото дело 
въпроси са формулирани крайно казуистично. 
Те се отнасят не до изясняване на смисъла 
и съдържанието на конституционната уредба 
изобщо, а в контекста на конкретиката, при 
която функционира определен състав на Вис­
шия съдебен съвет. Това не позволява от тях 
да се изведе принципен правен въпрос, който 
да ангажира тълкувателната компетентност 
на Конституционния съд. Във втория въпрос 
питането очертава две конкретни фактически 
хипотези относно продължителността на пе­
риода след изтичане на мандата на изборните 
членове на действащия Висш съдебен съвет и 
функционирането му в намален с 1/5 състав, 
като последното е част от формулировката и 
на третия въпрос. Така поставените въпроси 
са несъвместими с абстрактния характер на 
тълкуването по чл. 149, ал. 1, т. 1 от Кон­
ституцията (в този смисъл Решение № 8 от 
2005 г. по к.д. № 7/2005 г.). Казуистиката при 
приложение на конституционната уредба може 
да обуславя необходимост от нейното тълку­
ване, но не може да е предмет на тълкуване.
Конституционни съдии: 
Красимир Влахов
Сашо Пенов
Невин Фети
8301