Държавен вестник, бр. 114, 2002 г., стр. 17

Б Р О Й  114
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  17
Чл. 11. Главното управление на НВМС може
да изиска допълнителни гаранции срещу болес-
ти, които не са установени на територията на
Република България.
Чл. 12. (1) Еднокопитните животни трябва
да са идентифицирани и да се придружават от
сертификат, издаден от официален ветерина-
рен лекар на страната износител, по образец
утвърден от генералния директор на НВМС.
(2) Сертификатът трябва да:
1. е издаден в деня на натоварване на живот-
ните за износ;
2. е съставен и на български език;
3. придружава животните в оригинал;
4. удостоверява, че са спазени ветеринарно-
медицинските изисквания;
5. е съставен върху един лист хартия;
6. е предназначен за един получател.
(3) Пратка от еднокопитни животни, пред-
назначени за клане, се придружава от общ сер-
тификат.
Чл. 13. Еднокопитните животни, които са
предназначени за клане, се транспортират до
кланицата, посочена в разрешителното за внос,
веднага след въвеждането им на територията
на Република България.
Допълнителна разпоредба
§ 1. По смисъла на тази наредба:
1. “Еднокопитни животни” са домашни и
диви животни от рода “Еквиде”.
2. “Официален ветеринарен лекар” е ветери-
нарен лекар, определен от съответния центра-
лен компетентен орган на страната износител.
3. “Държавен ветеринарен лекар” е ветери-
нарен лекар от системата на НВМС.
4. “Мокреци (куликоиди)” са дребни кръвос-
мучещи насекоми от род “Куликоиде”, семейс-
тво “Кератопогониде”.
5. “Пратка” е група животни от един живо-
тински вид, превозвани с индивидуален или общ
ветеринарен сертификат, с едно превозно сред-
ство и са от един район.
6. “Страна, свободна от болестта АЧК” е
страна, на територията на която:
а) болестта АЧК е задължителна за обя-
вяване;
б) през последните две години не са устано-
вявани клинични или епизоотологични данни
за болестта и не са получавани положителни
резултати от лабораторни (серологични) изс-
ледвания на неваксинирани животни;
в) през последните 12 месеца не е извършва-
на ваксинация срещу болестта АЧК.
7. “Район, който не е свободен от болестта
АЧК” е част от територията на страната, в която:
а) през последните две години е била регис-
трирана болестта АЧК чрез клинични, епизоо-
тологични и патологоанотомични данни и по-
ложителни резултати от лабораторни изслед-
вания при неваксинирани животни;
б) през последните 12 месеца е била прове-
дена ваксинация за болестта АЧК.
Заключителни разпоредби
§ 2. Наредбата влиза в сила от 1.I.2003 г.
§ 3. Тази наредба се издава на основание § 5
от Закона за ветеринарномедицинската дейност.
§ 4. Изпълнението на наредбата се възлага
на генералния директор на Националната вете-
ринарномедицинска служба.
Министър: М. Дикме
Приложение
към чл. 9, ал. 1, т. 4
Болести по еднокопитните животни, които
подлежат на задължително обявяване
1. Дурин
2. Сап
3. Енцефаломиелити (всички видове)
4. Инфекциозна анемия
5. Бяс
6. Антракс
7. Африканска чума по конете
8. Везикулозен стоматит
67053
НАРЕДБА № 54
от 28 ноември 2002 г.
за условията и реда за организиране на наблю-
дение, диагностика, прогноза и сигнализация за
борба с вредителите по земеделските култури
Раздел I
Общи положения
Чл. 1. (1) С тази наредба се уреждат услови-
ята и редът за организиране дейността на сис-
темата за наблюдение, диагностика, прогноза
и сигнализация за борба с вредителите по земе-
делските култури и растителната продукция в
Република България.
(2) Дейността се осъществява чрез:
1. системни наблюдения за появата, раз-
пространението, плътността и степента на на-
падение по земеделските култури и растителна-
та продукция на икономически важните вреди-
тели и на естествените им регулатори (ентомо-
фаги, акарифаги, причинители на болести и др.);
2. определяне на видовата принадлежност
на неприятелите, болестите и плевелите с цел
съставяне на прогнози и борба;
3. проследяване фенологичното развитие на
земеделските култури и техните вредители с цел
установяване на подходящите срокове за борба;
4. сигнализиране на сроковете за извършва-
не обследване на земеделските култури, за ус-
тановяване появата и плътността на вредите-
лите и определяне моментите, методите и сред-
ствата за борба с тях.
Чл. 2. Държавната политика в областта на
растителнозащитната диагностика, прогноза и
сигнализация се осъществява от Министерст-
вото на земеделието и горите (МЗГ) чрез Наци-
оналната служба за растителна защита (НСРЗ).
Чл. 3. Националната служба за растителна
защита и нейните регионални служби за расти-
телна защита (РСРЗ) събират и предоставят