Държавен вестник, бр. 89, 2006 г., стр. 21

Б Р О Й  89
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  21
а) (i) преобразуването или трансфера на
имущество със знанието, че това иму-
щество представлява облага от прес-
тъпление с цел да се укрие или прик-
рие незаконния произход на имущес-
твото или да се помогне на друго лице,
което е замесено в извършването на
първоначалното престъпление, да из-
бегне правните последици от негово-
то деяние;
(ii) укриването или прикриването на ис-
тинския характер, източник, местона-
хождение, разпореждане, движение или
притежаването на право на собственост
или други права, свързани с имущест-
во, със знанието, че това имущество
представлява облага от престъпление;
б) в съответствие с основните концепции на
правната є система:
(i) придобиването, притежаването или
използването на имущество със зна-
нието към момента на получаването
му, че това имущество представлява
облага от престъпление;
(ii) участието във или заговор за извърш-
ване, опит за извършване и помага-
чество, подбудителство, улесняване и
даване на съвети във връзка с извър-
шването на някое от престъпленията
по тази конвенция.
2. За целите на прилагането на ал. 1 на този
член:
а) всяка държава—страна по конвенцията,
се стреми да прилага ал. 1 на този член по отно-
шение на възможно най-широк кръг първона-
чални престъпления;
б) всяка държава—страна по конвенцията,
включва като минимум като първоначални
престъпления широк кръг от престъпленията
по тази конвенция;
в) за целите на буква “б” на този член първо-
началните престъпления включват престъпле-
ния, извършени както в рамките на, така и из-
вън юрисдикцията на въпросната държава—стра-
на по конвенцията; престъпленията, извършени
извън юрисдикцията на държава—страна по
конвенцията, обаче се считат за първоначални
престъпления само ако съответното деяние пред-
ставлява престъпление според правото на дър-
жавата, където е извършено деянието, и би било
престъпление според правото на държавата—
страна по конвенцията, прилагаща този член,
както ако деянието е било извършено там;
г) всяка държава—страна по конвенцията,
предоставя на Генералния секретар на ООН
копия от законите, които приема за изпълне-
ние на задълженията си по този член, както и
от последващите изменения на тези закони;
д) ако основните принципи на национално-
то право на държава—страна по конвенцията,
изискват това, може да бъде предвидено, че
престъпленията по ал. 1 на този член не се при-
лагат по отношение на лицето, извършило пър-
воначалното престъпление.
Член 24
Укривателство
Без да се накърнява чл. 23 от тази конвен-
ция, всяка държава—страна по конвенцията,
разглежда възможността да приеме такива за-
конодателни и други мерки, които са необхо-
дими за обявяването за престъпление, когато
е извършено умишлено, след извършването
на някое от престъпленията по тази конвен-
ция и без лицето да е участвало в това прес-
тъпление, на укриването или продължител-
ното задържане на имущество, когато лицето
знае, че имуществото е получено в резултат
на извършване на някое от престъпленията
по тази конвенция.
Член 25
Създаване на пречки пред правосъдието
Всяка държава—страна по конвенцията,
приема такива законодателни и други мерки,
които са необходими за обявяването за прес-
тъпление, когато са извършени умишлено, на:
а) използването на физическа сила, заплахи
или сплашване или обещаването, предлагането
или даването на неследваща се облага, за да се
дадат неверни свидетелски показания или да се
попречи на даването на свидетелски показания
или на представянето на доказателства в хода
на производство във връзка с извършването на
престъпление по тази конвенция;
б) използването на физическа сила, заплахи
или сплашване с цел намеса при изпълнението
на служебните задължения на служителите на
съдебната система или правоприлагащите ор-
гани във връзка с извършването на престъпле-
ние по тази конвенция; нищо от предвиденото
в тази алинея не накърнява правото на държа-
вите—страни по конвенцията, да имат законо-
дателство, което защитава и други категории
длъжностни лица.
Член 26
Отговорност на юридическите лица
1. Всяка държава—страна по конвенцията,
в съответствие с принципите на национално-
то си право предприема мерките, необходими
за въвеждане на отговорност на юридически-
те лица за участие в престъпленията по тази
конвенция.
2. В съответствие с правните принципи на
държавите—страни по конвенцията, отговор-
ността на юридическите лица може да бъде на-
казателна, гражданска или административна.
3. Тази отговорност се предвижда независи-
мо от наказателната отговорност на физичес-
ките лица, извършили престъпленията.
4. Всяка държава—страна по конвенцията,
в частност гарантира, че юридическите лица,
които са подведени под отговорност в съот-
ветствие с този член, подлежат на ефективни,
пропорционални и възпиращи наказателни
или ненаказателни санкции, включително и
парични.