Държавен вестник, бр. 52, 2004 г., стр. 3

Б Р О Й  52
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  3
при пълно и непълно работно време на всички
нива на предприятието, включително и за длъж-
ностите, изискващи квалификация, и за ръко-
водните длъжности.
(4) Информацията по ал. 3 съдържа данни за
изискваната квалификация и образование за
заемане на всяка длъжност.
(5) Информацията по ал. 3 и 4 се предоставя
и на представителите на работниците и служи-
телите.”
2. Досегашната ал. 3 става ал. 6.
§ 9. Член 130а се изменя така:
“Право на информация и консултации
в случаи на масово уволнение
Чл. 130а. (1) Когато работодателят има на-
мерение да предприеме масово уволнение, той
е длъжен да започне консултации с представи-
телите на работниците и служителите своевре-
менно, но не по-късно от 45 дни преди извърш-
ването му, и да положи усилия за постигане на
споразумение с тях, за да се избегне или ограни-
чи масовото уволнение и да се облекчат после-
диците от него.
(2) Работодателят е длъжен да предостави
писмена информация на представителите на
работниците и служителите за:
1. причините за предстоящото уволнение;
2. броя на работниците и служителите, кои-
то ще бъдат уволнени, и основните икономи-
чески дейности, квалификационни групи и про-
фесии, към които се отнасят;
3. броя на заетите от основните икономичес-
ки дейности, квалификационни групи и профе-
сии в предприятието;
4. предвидените критерии за подбора на ра-
ботниците и служителите, които ще бъдат
уволнени;
5. времето, през което ще се извърши увол-
нението.
(3) Консултациите по ал. 1 се провеждат по
ред и начин, установени в колективния трудов
договор. В случаите, когато няма сключен ко-
лективен трудов договор, или в него не е уста-
новен ред и начин за провеждането на консул-
тациите, те се провеждат с представителите на
синдикалните организации и представителите
на работниците и служителите по чл. 7, ал. 2.”
§ 10. В чл. 136а, ал. 2 се правят следните из-
менения и допълнения:
1. Създава се ново изречение второ: “В тези
случаи продължителността на работната сед-
мица не може да надвишава 48 часа, а за работ-
ниците и служителите с намалено работно вре-
ме—40 часа.”
2. Досегашното изречение второ става изре-
чение трето.
§ 11. В чл. 140 се правят следните изменения
и допълнения:
1. В ал. 4:
а) в т. 2 думите “и майки с деца до 3-годишна
възраст” се заличават;
б) точка 3 се изменя така:
“3. майки с деца до 6-годишна възраст, както
и майки, които се грижат за деца с увреждания
независимо от възрастта им, освен с тяхно пис-
мено съгласие;”.
2. Създава се ал. 5:
“(5) Работниците и служителите, които по-
лагат само нощен труд или които работят на
смени, включващи нощен труд, се приемат на
работа само след предварителен медицински
преглед, който е за сметка на работодателя.”
 § 12. В чл. 142, ал. 4 след думите “до 12 часа”
се поставя запетая и се добавя “като продължи-
телността на работната седмица не може да
надвишава 56 часа.”
§ 13. В чл. 147, ал. 1 се правят следните из-
менения:
1. В т. 2 думите “и майки с деца до 3-годишна
възраст” се заличават.
2. Точка 3 се изменя така:
“3.  майки с деца до 6-годишна възраст, как-
то и майки, които се грижат за деца с уврежда-
ния независимо от възрастта им, освен с тяхно
писмено съгласие;”.
§ 14. Член  150 се изменя така:
“Заплащане на извънреден труд
Чл. 150. За положен извънреден труд се зап-
лаща трудово възнаграждение в увеличен раз-
мер съгласно чл. 262.”
§ 15. В чл. 153 се правят следните изменения
и допълнения:
1. Алинея 2 се изменя така:
“(2) При сумирано изчисляване на работно-
то време непрекъснатата седмична почивка е
не по-малко от 36 часа.”
2. Създават се ал. 3 и 4:
“(3) При промяна на смените при сумирано
изчисляване на работното време непрекъсна-
тата седмична почивка може да бъде в по-ма-
лък размер от почивката по ал. 2, но не по-ма-
лък от 24 часа,  в случаите когато действител-
ната и техническата организация на работата в
предприятието налагат това.
(4) За положен извънреден труд в двата дни
от седмичната почивка при подневно изчисля-
ване на работното време работникът или слу-
жителят има право освен на увеличено запла-
щане на този труд и на непрекъсната почивка
през следващата работна седмица в размер не
по-малък от 24 часа.”
§ 16. В чл. 154, ал. 2  се създава изречение
второ: “В тези случаи продължителността на
работната седмица не може да бъде по-голяма
от 48 часа, а продължителността на седмична-
та почивка—по-малка от 24 часа.”
§ 17. В чл. 155 се правят следните изменения
и допълнения:
1. Алинея 1 се изменя така:
“(1) Всеки работник или служител има пра-
во на платен годишен отпуск.”
2. Създават се нови ал. 2 и 3:
“(2) При постъпване на работа за първи път
работникът или служителят може да ползва