Държавен вестник, бр. 8, 2018 г., стр. 96

СТР.  96	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  8
чл. 28, ал. 2 ЗНА, като съдържат причините 
и целите на изменението на ПНА. Поддържа 
се, че изменението на публикувания проект 
е направено след проведено обсъждане, а 
липсва законово основание за провеждане 
на ново обсъждане, когато в резултат на 
проведеното такова се е достигнало до из­
менение на публикувания проект. Счита, че 
са представени доказателства за спазване на 
14-дневния срок за публикуване на проекта 
на интернет страницата на МВР, визиран в 
чл. 26, ал. 2 ЗНА, тъй като проектът бил 
публикуван на 16.03.2016 г. и свален на 
4.04.2016 г., а самата наредба била изпрате­
на за обнародване в ДВ на 4.04.2016 г. след 
изтичане на законоустановения 14-дневен 
срок за обсъждането є. Наред с това било 
проведено задължителното съгласно чл. 140, 
ал. 3 ЗДвП съгласуване с министъра на 
външните работи, който изразил официал­
но становище по проекта на наредбата. На 
второ място, поддържа, че оспорените разпо­
редби от наредбата нямат обратно действие 
и не противоречат на ВККО, доколкото не 
се отнемат привилегии, предвидени в нея, 
измененията се отнасят за всички почетни 
консулски длъжностни лица, поради което 
не налагат дискриминация, а и самата ВККО 
предвиждала разграничение между две кате­
гории консулски длъжностни лица – щатни 
и почетни, поради което и статутът им в 
самата конвенция бил различен, а също така 
липсвали убедителни аргументи, за да се 
приеме, че отнетата привилегия ограничава 
функциите на почетните консулски длъж­
ностни лица. В заключение се претендира 
отхвърляне на жалбата като неоснователна 
и присъждане на разноски за юрисконсулт. 
Представителят на Върховната админи­
стративна прокуратура дава заключение 
за неоснователност на жалбата в подробно 
становище по съществото на делото.
Върховният административен съд, състав 
на осмо отделение, като обсъди предпос­
тавките за допустимост на оспорването 
на разпоредби на подзаконов нормативен 
акт, съобрази становищата на страните по 
съществото на спора и провери законосъо­
бразността на оспорения административен 
акт в обжалваната му част, на основание 
чл. 196 във връзка с чл. 168 АПК и на всички 
основания по чл. 146 АПК намира жалбата 
процесуално допустима, а по същество – ос­
нователна, поради следното:
1. По допустимостта на жалбата:
Върховният административен съд счита 
жалбата за допустима като подадена от лица 
с личен и пряк правен интерес от оспорване­
то срещу подзаконов нормативен акт, чието 
оспорване не е ограничено със срок.
Процесуалните предпоставки, при които е 
допустимо оспорването на подзаконов норма­
тивен акт, са определени в чл. 185, 186 и 187 
АПК. Наредбата е подзаконов нормативен 
акт, издадена от министъра на вътрешните 
работи, обнародвана е в „Държавен вестник“, 
бр. 116 от 2002 г., а оспорените разпоред­
би са приети с изменения и допълнения, 
обнародвани в „Държавен вестник“, бр. 30 
от 15.04.2016 г. Следователно предмет на 
оспорване е подзаконов нормативен акт по 
смисъла на чл. 185, ал. 1 АПК. 
Разпоредбата на чл. 185, ал. 1 АПК до­
пуска оспорване на подзаконов нормативен 
акт – изцяло или в отделна разпоредба, 
по отношение на неговата законосъобраз­
ност. Видно от петитума на жалбата, с нея 
се твърди незаконосъобразност на отделни 
разпоредби – на § 4, 6 и 7 от НИД на Наредба 
№ I-181 от 2002 г., обнародвана в ДВ, бр. 30 
от 15.04.2016 г., издадена от министъра на 
вътрешните работи.
Съгласно чл. 186, ал. 1 АПК право да 
оспорват подзаконов нормативен акт имат 
гражданите, организациите и органите, чи­
ито права, свободи или законни интереси са 
засегнати или могат да бъдат засегнати от 
него или за които той поражда задължения. 
Доколкото с оспорените разпоредби се 
изменя редът за регистрация на МПС, соб­
ственост на консулства на други държави в 
Република България, ръководени от почетни 
консулски длъжностни лица, и на МПС, соб­
ственост на почетни консулски длъжностни 
лица на други държави в Република България, 
за всеки от жалбоподателите в качеството 
му на почетен консул на съответните дър­
жави в Република България е налице личен 
и пряк правен интерес за оспорване на § 4, 
6 и 7 от НИД на Наредба № I-181 от 2002 г., 
обнародвана в ДВ, бр. 30 от 15.04.2016 г., из­
дадена от министъра на вътрешните работи.
Предвид изложеното жалбата е процесу­
ално допустима.
2. По фактите:
С докладна записка от 16.03.2016 г. ди­
ректорът на дирекция „Правно-нормативна 
дейност“ към Министерството на вътрешните 
работи (МВР) е представил на министъра 
на вътрешните работи чрез заместник-ми­
нистъра проект на Наредба за изменение и 
допълнение на Наредба № I-181 от 2002 г. 
за регистрацията и отчета на моторните 
превозни средства, собственост на чуждес­
транни физически и юридически лица (обн., 
ДВ, бр. 116 от 2002 г.; изм., бр. 93 от 2006 г.) 
ведно с мотиви към проекта. 
Проектът на НИД на наредбата е публи­
куван на 16.03.2016 г. на интернет страницата 
на МВР и свален оттам на 4.04.2016 г. съ­