Държавен вестник, бр. 58, 2014 г., стр. 7

БРОЙ  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
гажира органите на изпълнителната власт 
с издаването на подзаконови нормативни 
актове по прилагането на закон, уреждащ 
съдебната власт (Решение № 13 от 2002 г. на 
Конституционния съд). В същото време няма 
конституционна пречка Народното събрание 
да стори това по отношение на орган на 
съдебната власт, съобразявайки се при това 
с неговата функционална компетентност по 
чл. 130, ал. 6 от Основния закон. Аргумен­
ти в подкрепа на тази теза се съдържат в 
самата Конституция от 1991 г. Разпоредбата 
на чл. 133 от Конституцията предвижда, 
че организацията и дейността на ВСС се 
уреждат със закон, какъвто е специалният 
устройствен Закон за съдебната власт. Имен­
но с цел регламентиране на организацията 
и дейността на ВСС в Закона за съдебната 
власт може да се предвиди приемането от 
този орган на съответните подзаконови нор­
мативни актове, обезпечаващи прилагането 
на закона. Законодателното овластяване на 
ВСС да приема подзаконови нормативни 
актове е допустимо и оправдано с това, че 
тези актове са инструмент за упражняване 
на конституционно установените му право­
мощия. 
Разпоредбата на чл. 133 от Конституцията 
предвижда организацията и дейността на 
ВСС, на съдилищата, на прокурорските и на 
следствените органи, статутът на съдиите, 
прокурорите и следователите, условията и 
редът за назначаване и освобождаване от 
длъжност на съдиите, съдебните заседатели, 
прокурорите и следователите, както и за 
осъществяване на тяхната отговорност да 
се уреждат със закон. В същото време не 
съществува пречка този закон да предвиди 
ВСС да издава подзаконови нормативни 
актове при осъществяване на правомощи­
ята си по чл. 130, ал. 6 от Конституцията. 
Подобна възможност априори не е форма на 
делегиране на законодателна компетентност 
и не противоречи на Основния закон. Във 
всеки отделен случай Конституционният 
съд може да прецени, когато е сезиран с 
конституционен спор, дали е допустимо от 
гледна точка на действащата конституционна 
уредба на ВСС със закон да се възложи да 
приема наредби, които са свързани с осъ­
ществяване на правомощията му по чл. 130, 
ал. 6 от Основния закон. От друга страна, 
съществува възможност за контрол доколко 
нормотворческата дейност на ВСС е строго 
подзаконова и се осъществява в рамките на 
Закона за съдебната власт. Тази контролна 
функция е предоставена на Върховния ад­
министративен съд. 
Не съществува конституционна възмож­
ност Народното събрание да предостави 
другиму законодателни правомощия, вклю­
чително да урежда законодателно общест­
вените отношения, свързани със съдебната 
власт. Уреждането по законодателен път на 
изброените в чл. 133 от Конституцията об­
ществени отношения е един от механизмите 
за въздействие на законодателната власт върху 
съдебната. В същото време приемането на 
подзаконови нормативни актове от орган на 
съдебната власт в лицето на ВСС не само 
не нарушава конституционния принцип за 
разделение на властите, прогласен в чл. 8 
от Конституцията, а точно обратното – съз­
дават се гаранции за неговото действие. В 
този смисъл ВСС само когато това му е 
възложено изрично със закона по чл. 133 от 
Конституцията, може да издава подзаконови 
нормативни актове в качеството му на орган, 
администриращ съдебната власт в изпълнение 
на чл. 130, ал. 6 от Основния закон.
По изложените съображения и на осно­
вание чл. 149, ал. 1, т. 1 от Конституцията 
Конституционният съд 
Р Е Ш И :
Във връзка с изпълнението на консти­
туционните му функции по чл. 130, ал. 6 
от Конституцията на Република България 
на Висшия съдебен съвет може със закон 
да се възлага подзаконова нормотворческа 
компетентност.
Съдиите Стефка Стоева и Георги Ангелов 
са подписали решението с особено мнение.
Председател: 
 Димитър Токушев
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
по конституционно дело № 3 от 2014 г.
на конституционните съдии Стефка Стоева 
и Георги Ангелов 
Подписваме решението с особено мнение 
по следните съображения:
1. Правомощието на Конституционния 
съд по чл. 149, ал. 1, т. 1 от Основния за­
кон е да дава задължителни тълкувания на 
Конституцията. С решението не се върши 
тълкуване на разпоредбата на чл. 130, ал. 6 от 
Основния закон, която е предмет на делото. 
Сочената разпоредба изчерпателно урежда 
на конституционно ниво правомощията на 
Висшия съдебен съвет, които могат условно 
да се разделят на три групи: кадрови (т. 1 и 
2), бюджетни (т. 4) и организационно-техни­
чески (т. 3 и 5). В искането, а и в решението 
не се твърди, че нормата на чл. 130, ал. 6 
от Конституцията относно правомощията на 
съвета е неясна и се нуждае от тълкуване.