Държавен вестник, бр. 57, 2006 г., стр. 21

Б Р О Й  57
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  21
задължения за обезщетяване на собственици на
принудително отчуждени имоти, които надхвър-
лят действителната им стойност. Именно в за-
щита на този принцип законодателят с предви-
дения в атакуваната разпоредба механизъм за
определяне на равностойното парично обезще-
тение за отчуждаване на частни имоти е пос-
тигнал и разумния баланс между интересите на
отделните граждани и обществените интереси—
тези на държавата.
III
По искането за установяване противоконс-
титуционност на § 2, т. 2 ЗИДЗДС относно
новосъздадената с нея ал. 3 на чл. 32 ЗДС
Нормата предвижда в случай, че не могат да
се определят пазарните цени на имоти с подоб-
ни характеристики поради липса на извършени
сделки в съответната служба за вписванията,
равностойното парично обезщетение да се оп-
ределя по реда на: 1) Правилника за прилагане
на Закона за държавната собственост—за имо-
ти в урбанизираните територии и устройствени
зони; 2) наредбата по чл. 36, ал. 2 от Закона за
собствеността и ползването на земеделските
земи—за земеделски земи, и 3) наредбата по
чл. 19, ал. 1 от Закона за горите—за земи и гори,
включени в горския фонд.
По този начин нормата регулира изключе-
нията от правилото за определяне на равнос-
тойното парично обезщетение, създадено с
предходната алинея на чл. 32 ЗДС. Атакува-
ната разпоредба е предвидена за прилагане
само в онези случаи, в които пазарните цени,
които са в основата на това правило, не могат
да бъдат критерии за определяне на обезще-
тението за принудително отчуждените имоти
от държавата.
Законодателят не е допуснал противоконс-
титуционност на атакуваната уредба. Нейното
създаване е продиктувано от защитата на съ-
щите онези конституционни начала и принци-
пи, които са били ръководни при създаването
на ал. 2 на чл. 32 ЗДС. По тази причина и разг-
лежданата ал. 3 е естествено продължение на
приетата в ал. 2 като конституционосъобразна
регламентация на еднаквите критерии, прила-
гани за определяне на равностойното парично
обезщетение. Нуждата от гарантиране на ед-
накви критерии и в случаите на невъзможност
да бъдат използвани тези, предвидени по ал. 2,
Конституционният съд намира за безусловна.
Липсата на такива критерии в тази хипотеза би
имала за последица различното разрешаване на
отделни сходни случаи, когато редът за опреде-
ляне на равностойното парично обезщетение
по чл. 32, ал. 2 ЗДС не може да бъде приложен
по обективни причини. Тук Конституционният
съд намира за необходимо още веднъж да под-
чертае, че се касае за едно изключение от общо
правило, което следва да се прилага при строго
спазване на предписаните от закона предпос-
тавки за това. Такива са преди всичко безспор-
ната липса на възможност да се приложи пра-
вилото, предписано с чл. 32, ал. 2 ЗДС, както и
точното определяне вида на принудително от-
чуждавания частен имот и съответстващия на
него, регламентиран с подзаконови норматив-
ни актове ред за определяне на равностойното
му парично обезщетение.
По изложените съображения оспорваната
разпоредба не противоречи на основния закон.
На основание чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конститу-
цията Конституционният съд
Р Е Ш И :
Отхвърля искането на група народни предс-
тавители от 40-то Народно събрание за устано-
вяване противоконституционност на § 2, т. 2 от
Закона за изменение и допълнение на Закона за
държавната собственост (ДВ, бр. 17 от 2006), с
който се създават ал. 2 и 3 в чл. 32 от Закона за
държавната собственост.
Съдиите Стефанка Стоянова, Маргарита
Златарева, Васил Гоцев и Владислав Славов са
подписали решението с особено мнение.
Председател: Неделчо Беронов
ОСОБЕНИ МНЕНИЯ
на конституционни съдии
по конституционно дело № 5 от 2006 г.
Стефанка Стоянова
Подписах решението по делото с особено
мнение по следните съображения:
1. Според мен в мотивите, обосноваващи
крайния извод за отхвърляне на искането, има
противоречие. С тях, от една страна, се приема,
че обезщетението е равностойно по смисъла на
чл. 17, ал. 5 от Конституцията, когато е съобра-
зено с пазарната цена. При това изрично е уточ-
нено какво се разбира под пазарна цена—тази,
“която собственикът би получил от продажба-
та на имота на свободния пазар”. От друга стра-
на обаче, е изтъкната необходимостта от опре-
деляне по законов ред на размера на обезщете-
нието по чл. 17, ал. 5 от Конституцията. С оглед
на тази необходимост се приема, че не форми-
раната на свободния пазар цена, а сумата, коя-
то е определена по предвидения в закона на-
чин, отговаря на отбелязаното конституцион-
но изискване обезщетението да е равностойно
на принудително отчуждената собственост.
Противоречието очевидно произтича от са-
мия закон. В него—чл. 32, ал. 2, изрично е ука-
зано, че при принудително отчуждаване на
имоти—частна собственост, равностойното
парично обезщетение се определя въз основа
на пазарните цени на имоти с подобни харак-
теристики, намиращи се в близост до отчуж-
давания. Така редактирана, разпоредбата съз-
дава впечатление, че има предвид цените, на
които при обикновените търговски контакти
продавачът е готов да продава, а купувачът е
готов да купува, или цените, при които търсе-
нето и предлагането са изравнени. Но съдър-
жанието на понятието “пазарни цени” по За-
кона за държавната собственост се различава
значително от общоприетото съдържание на
същото понятие.