Държавен вестник, бр. 22, 2002 г., стр. 144

С Т Р .  144
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  22
Пасив—текущо задължение на предприятието,
произтичащо от минали събития, уреждането на
което се очаква да породи необходимост от поток
от ресурси на предприятието, включващ икономи-
чески изгоди.
Задължаващо събитие—събитие, което пораж-
да правно или конструктивно задължение, което
има за резултат липсата на реална алтернатива за
погасяване на задължението.
Правно задължение—такова задължение, кое-
то произтича от:
а) договор—според неговите клаузи;
б) действащото законодателство;
в) друго приложение на закона.
Конструктивно задължение—такова задълже-
ние, което произтича от действия на предприятие-
то, чрез които:
а) то е показало на други страни (персонал,
контрагенти, общество), че ще поеме определени
задължения, които има намерение да изпълни;
такива могат да бъдат и сключването на обреме-
няващи договори;
б) то е приело програма за преструктуриране,
която се планира и ръководи от ръководството.
Обременяващи договори—такива договори, по
силата на които разходите, направени за покрива-
не на задълженията, превишават очакваните ико-
номически ползи от сключването на договорите.
Преструктуриране—планирана и контролира-
на програма от ръководството на предприятието,
която променя съществено:
а) обхвата на дейността на предприятието;
б) начина, по който се осъществява дейността
на предприятието.
Условни задължения—такива задължения, ко-
ито могат да се класифицират като:
а) възможно задължение, което произлиза от
минали събития и чието съществуване ще бъде
потвърдено само от настъпването или ненастъп-
ването на едно или повече несигурни бъдещи съ-
бития, които не могат да бъдат изцяло контроли-
рани от предприятието, или
б) настоящо задължение, което произлиза от
минали събития, но не е признато, защото:
—не е вероятно за погасяването му да бъде
необходим паричен поток от ресурси, включващи
икономически ползи, или
—размерът на задължението не може да бъде
определен с достатъчна степен на надеждност.
Условен актив е възможен актив, който произ-
лиза от минали събития и чието съществуване ще
бъде потвърдено само от настъпването или ненас-
тъпването на едно или повече несигурни бъдещи
събития, които не могат да бъдат изцяло контро-
лирани от предприятието.
Разграничение между провизии и условни за-
дължения
3. Предприятията следва да правят разграниче-
ние между:
а) провизии—които се признават като пасиви
(като се вземе предвид надеждността на оценката,
която може да им бъде направена), тъй като те са
настоящи задължения и е вероятно за тяхното
погасяване да бъде необходим поток, включващ
икономически изгоди, и
б) условни задължения—които не се признават
като пасиви, защото са:
—възможни задължения, тъй като все още не е
потвърдено дали предприятието има текущо за-
дължение, което би могло да доведе поток от ре-
сурси, включващи икономически изгоди;
—текущи задължения, които не отговарят на кри-
териите за признаване, определени в този стандарт.
Признаване
Провизии
4.1. Провизия трябва да се признава, когато са
изпълнени следните критерии:
а) предприятието има текущо правно или кон-
структивно задължение като резултат от минали
събития към датата на изготвянето на баланса;
б) има вероятност за погасяване на задължени-
ето да бъде необходим паричен поток от ресурси,
включващи икономически изгоди;
в) може да бъде направена надеждна оценка на
размера на задължението.
4.2. При липса на един от посочените в т. 4.1
критерии провизия не трябва да се признава.
Текущо задължение
5. Определянето на наличието на текущо за-
дължение към датата на баланса се извършва след
отчитане на всички налични обстоятелства, вклю-
чително мнението на специалисти. На базата на
тези обстоятелства:
а) когато е по-вероятно текущото задължение
да съществува към датата на баланса, предприяти-
ето признава провизия (ако критериите за призна-
ване са изпълнени), и
б) когато е по-вероятно текущото задължение
да не съществува към датата на баланса, провизия
не се признава, но предприятието оповестява съ-
ществуването на условно задължение.
Минало събитие
6.1. Минало събитие, което води до текущо за-
дължение, се нарича задължаващо събитие. Съби-
тието е задължаващо, когато:
а) погасяването на задължението е наложено
по силата на закон или други нормативни актове;
б) погасяването на задължението е свързано с
конструктивно задължение, при което породило-
то го събитие (което може да бъде и действие на
предприятието) създава реални очаквания в други
страни, че ще се освободи от това задължение.
6.2. Не се признават провизии, свързани с бъде-
щи разходи за дейността на предприятието.
Условни задължения
7.1. Предприятието не следва да признава ус-
ловно задължение.
7.2. Условното задължение се оповестява, ос-
вен ако вероятната необходимост от изходящ па-
ричен поток ресурси, включващи икономически
ползи, за погасяване на задължението е предстоя-
ща във времето.
7.3. Когато предприятието е отговорно заедно
и поотделно за дадено задължение, частта от за-
дължението, която трябва да се покрие от другите
страни, се третира като условно задължение. Пред-
приятието признава провизия за частта от задъл-
жението, за която съществува вероятна необходи-
мост от изходящ паричен поток ресурси, включва-
щи икономически изгоди, освен в изключително
редките случаи, когато не може да бъде направена
надеждна оценка.