Държавен вестник, бр. 55, 2003 г., стр. 3

Б Р О Й  55
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  3
(2) Всички изисквания, необходими за за-
почването и за осъществяването на дадена сто-
панска дейност, както и за извършването на
отделна сделка или действие, се уреждат със
закон.
(3) С подзаконов нормативен акт, посочен
в закон, могат да се конкретизират изисква-
нията по ал. 2, като се осигури спазването на
чл. 3, ал. 3.
Чл. 5. (1) При упражняване на своите право-
мощия административните органи са длъжни да:
1. осигурят по подходящ начин постоянен и
безусловен достъп до всички административни
актове и формуляри, както и да оказват съдейс-
твие за попълване на документи;
2. предоставят пълна информация за сроко-
вете, приложими в съответното производство,
за дължимите такси и методиката за тяхното
определяне, както и да оказват съдействие за
попълването на документи;
3. организират дейността си така, че да обс-
лужват заинтересованите лица на едно място в
едно служебно помещение;
4. осигурят подходящо работно време за пол-
зването на услугите по т. 1 и 2 от заинтересова-
ните лица.
(2) Когато определени обстоятелства са
удостоверени от друг орган и са вписани в пуб-
личен регистър, административният орган не
може да изисква доказването им по друг на-
чин, освен чрез представяне на писмена
декларация.
Чл. 6. (1) Административните органи свое-
временно публично огласяват следваната по-
литика и създадената практика по прилагането
на нормативните актове, свързани с админист-
ративно регулиране и административен конт-
рол на стопанската дейност, както и мотивите
за тяхната промяна.
(2) Следваната политика по прилагането на
нормативните актове по ал. 1 включва средст-
вата, които административният орган избира
и използва при упражняването на своята опе-
ративна самостоятелност за постигане целите
на закона.
Чл. 7. (1) Административният орган може
да изисква само веднъж отстраняване на нере-
довности и/или предоставяне на допълнителна
информация към заявлението за издаване на
лиценз или за извършване на регистрация, как-
то и за разрешение за извършване на отделна
сделка или действие.
(2) Срокът за отстраняване на нередовности
и/или предоставяне на допълнителна информа-
ция се определя със закон и не може да бъде по-
дълъг от установения срок за произнасяне.
(3) Срокът за произнасяне започва да тече от
датата на отстраняване на нередовностите и/или
предоставянето на допълнителна информация.
Г л а в а  в т о р а
ЛИЦЕНЗИРАНЕ И РЕГИСТРАЦИЯ ЗА ИЗ-
ВЪРШВАНЕ НА СТОПАНСКА ДЕЙНОСТ
Раздел I
Лицензиране
Чл. 8. (1) При издаване на лиценз админис-
тративният орган проверява законосъобразност-
та на искането и в рамките, определени от зако-
на, разрешава или отказва по целесъобразност
извършването на определена стопанска дейност.
(2) Лиценз се издава само от централен ад-
министративен орган.
Чл. 9. (1) Лицензионен режим може да се
установява само за стопански дейности, които:
1. са свързани с обекти, изключителна дър-
жавна собственост съгласно чл. 18, ал. 1 от
Конституцията на Република България, както
и с обекти, върху които държавата осъществя-
ва суверенни права съгласно чл. 18, ал. 2 и 3 от
Конституцията на Република България; или
2. пораждат повишен риск за националната
сигурност или обществения ред в Република
България, личните или имуществените права
на гражданите или правата на юридическите
лица, както и за околната среда и са посочени
в списъка-приложение към закона.
(2) Когато със закон се установява нов лицен-
зионен режим, непосочен в списъка по ал. 1, т. 2,
се извършва и съответно допълнение в списъка.
Чл. 10. (1) Лицензът се издава без срок, ос-
вен в случаите по чл. 9, ал. 1, т. 1.
(2) Правата по лиценза не подлежат на прех-
върляне и преотстъпване.
(3) Наличието на лиценз е условие за започ-
ването и законосъобразното извършване на
съответната стопанска дейност.
Чл. 11. (1) Законът, който урежда лицензи-
онен режим, установява изчерпателно:
1. изискванията, при които може да бъде
издаден лиценз, както и основанията за отказ;
2. особените правила в производството по
издаване, спиране, прекратяване и отнемане на
лиценза.
(2) Лицензиращият орган създава и поддържа
публичен регистър, в който се вписват лицата с
издадени, спрени, прекратени и отнети лицензи.
Чл. 12. (1)  В закона, който установява лицен-
зионен режим, се посочват изискванията, които:
1. трябва да бъдат удостоверени от друг орган;
2. се удостоверяват чрез декларация.
(2) При извършване на проверки по доку-
менти и на място се прилагат съответно чл. 19,
20, 21 и 22.
Чл. 13. Когато е ограничен броят на лицензи-
те, които могат да бъдат издадени за извършване
на дадена стопанска дейност, лицензиращият
орган е длъжен да обяви публично конкурс или
търг при условия и по ред, определени със закон.