Държавен вестник, бр. 105, 2005 г., стр. 69

Б Р О Й  105
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  69
2. когато по надлежния съдебен ред се уста-
нови невярност на писмените обяснения на
трети лица, на заключението на експерти, на
писмените декларации, въз основа на които е
установено задължението за данъци или задъл-
жителни осигурителни вноски, или се установи
престъпно действие на ревизираното лице, на
негов представител, на орган по приходите,
участвал в установяването на данъците или за-
дължителните осигурителни вноски или раз-
глеждал жалбата срещу ревизионния акт;
3. когато установяването на задължението е
основано на документ, който е признат за неис-
тински, с невярно съдържание или подправен
по надлежния съдебен ред;
4. когато  установяването на задължението е
основано на акт на съд или на друго държавно
учреждение, който впоследствие е бил отменен;
5. когато за същите задължения, за същия
период и по отношение на същото задължено
лице е издаден друг влязъл в сила ревизионен
акт, който му противоречи.
(3) Органът по приходите може по своя ини-
циатива или по молба на заинтересованото лице
да поправи очевидна фактическа грешка в ре-
визионния акт. В този случай се издава ревизи-
онен акт, без да са необходими заповед за въз-
лагане на ревизия и ревизионен доклад. Реви-
зионният акт за поправката се обжалва едно-
временно с поправения ревизионен акт или са-
мостоятелно.
(4) Разпоредбата на ал. 2, т. 1 не се прилага
относно факти и обстоятелства, за които е на-
лице споразумение по чл. 154.
Правомощия във връзка с изменението
Чл. 134. (1) Орган по приходите, който ус-
танови основание за изменение по чл. 133,
ал. 2, е длъжен да уведоми териториалния
директор, като обоснове наличието на съот-
ветното основание. След преценка за  нали-
чие на основание за изменение териториал-
ният директор може да възложи ревизия, с
която могат да бъдат изменени вече опреде-
лени задължения за данъци или задължител-
ни осигурителни вноски.
(2) Заинтересованото лице може да подаде
писмено искане до териториалния директор,
към което се прилагат  доказателствата, на
които  се позовава.
(3) Изменението е допустимо, ако заповедта
за възлагане на ревизията е издадена или иска-
нето за изменение е подадено в тримесечен срок
от узнаване на основанието за изменение и до
изтичането на срока по чл. 109.
(4) В 30-дневен срок от постъпване на иска-
нето по ал. 2 териториалният директор разпо-
режда или отказва мотивирано възлагането на
ревизия. Препис от отказа се изпраща на лице-
то, подало искането, в 7-дневен срок от поста-
новяването му, но не по-късно от 14 дни след
изтичането на срока по изречение първо.
(5) Заинтересованият субект може да обжал-
ва отказа в 14-дневен срок от получаването на
решението, а мълчаливия отказ—в 30-дневен
срок от изтичането на срока за произнасяне,
пред окръжния съд, компетентен да разгледа
жалбата срещу ревизионния акт. Жалбата се
подава чрез териториалния  директор. Съдът се
произнася по жалбата с определение, което не
подлежи на обжалване.
(6) Когато се установи, че задължението за
данъци или задължителни осигурителни внос-
ки е било установено в по-висок или по-нисък
размер от дължимото, за разликата се издава
ревизионен акт. Ако е налице надвнесена сума,
тя се прихваща или възстановява с ревизион-
ния акт.
Раздел III
Процедура за прилагане на спогодбите за из-
бягване на международното двойно данъчно
облагане на доходите и имуществото по отно-
шение на чуждестранни лица
Общи принципи
Чл. 135. (1) Този раздел урежда процедурата
по прилагане на данъчните облекчения за чуж-
дестранни лица, предвидени във влезлите в сила
спогодби за избягване на двойното данъчно
облагане (СИДДО).
(2) Спогодбите за избягване на двойното
данъчно облагане се прилагат след удостоверя-
ване на основанията за това.
Основания за прилагане на СИДДО
Чл. 136. За целите на чл. 135, ал. 2 след въз-
никване на данъчно задължение за доход от
източник в страната чуждестранното лице удос-
товерява пред органа по приходите, че:
1. е местно лице на другата държава по сми-
съла на съответната СИДДО;
2. е притежател на дохода от източник в
Република България;
3. не притежава място на стопанска дейност
или определена база на територията на Репуб-
лика България, с които съответният доход е
действително свързан;
4. са изпълнени особените изисквания за
прилагане на СИДДО или отделни нейни раз-
поредби по отношение на определени в самата
СИДДО лица, когато такива особени изисква-
ния се съдържат в съответната СИДДО.
Удостоверяване на основанията
Чл. 137. (1) Обстоятелствата по чл. 136 се
посочват в искане по образец, утвърден от из-
пълнителния директор на Националната аген-
ция за приходите.
(2) Обстоятелствата по чл. 136, т. 1 се удос-
товеряват от чуждестранната данъчна админис-
трация в искането по ал. 1 или съобразно оби-
чайната є практика.
(3) Обстоятелствата по чл. 136, т. 2 и 3 се
декларират от чуждестранното лице.