Държавен вестник, бр. 31, 2024 г., стр. 55

БРОЙ  31	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  55  
2.3. Реактиви
Прясно дестилирана вода, метанол и 
ацетонитрил за високоефективна течна хро-
матография, стандарти – фруктоза, глюкоза 
и захароза.
80 % разтвор на ацетонитрил – смесват се 
ацетонитрил и дестилирана вода в съотноше-
ние 80:20 (v/v).
2.4. Процедура
2.4.1. Приготвяне на стандартните разтвори
2,000 g фруктоза, 1,500 g глюкоза и 0,250 g 
захароза се разтварят в около 40 сm3 дести-
лирана вода и се прехвърлят количествено 
в мерителна колба с вместимост 100 cm3, 
съдържаща 25 cm3 метанол. Допълва се до 
марката с дестилирана вода. Стандартният 
разтвор е стабилен 4 седмици в хладилник 
и 6 месеца във фризер. Трябва да се отчете 
обстоятелството, че глюкозата кристализира 
с една молекула вода.
2.4.2. Подготовка на пробата
Претеглят се 5 g мед в бехерова чаша и се 
разтварят в 40 сm3 дестилирана вода. Разтворът 
се прехвърля количествено в мерителна колба 
с вместимост 100 сm3, съдържаща 25 сm3 ме-
танол. Допълва се с вода до марката. Част от 
разтвора се филтрува през мембранен филтър 
посредством спринцовка и се съхранява както 
стандартните разтвори на захари.
2.4.3. Високоефективна течна хроматогра-
фия
Условия на хроматографията: подвижна 
фаза – 80-процентен разтвор на ацетонитрил, 
скорост на елуиране – 1,3 ml/min, обем на 
пробата – 10 ml.
Хроматографското разделяне на захари-
те се извършва до елуирането на всичките 
индивидуални въглехидрати, които имат по-
големи времена на задържане от фруктозата, 
глюкозата и захарозата.
2.5. Изчисление на резултатите
Пиковете на фруктозата, глюкозата и за-
харозата се идентифицират чрез сравнение 
с времената на задържане на стандартните 
захари. Количествата им W в g/100 g (%) се 
изчисляват по следната формула:
,
където:
A1 е площта или височината на пика на 
дадения въглехидрат в пробата;
А2 – площта или височината на пика на 
съответния въглехидрат в стандарта;
V1 – общият обем на пробата в ml;
V2 – общият обем на стандартния разтвор 
в ml;
m1 – количеството на съответния въглехид­
рат в общия обем на стандартния разтвор в g;
m0 – количеството на пробата в g.
3. Метод за определяне на водното съдър-
жание
3.1. Същност на метода
Методът се базира на връзката между ко­
ефициента на рефракция и водното съдържание 
на меда. Таблицата за връзката е съставена 
чрез определяне на коефициента на рефракция 
и на водното съдържание чрез сушене под 
вакуум на едни и същи проби мед.
3.2. Апаратура
Рефрактометър „Аббе“ или друг вид реф­
рактометър, който може да се термостатира. 
Рефрактометърът се сверява (настройва) пе-
риодично с дестилирана вода или вещество 
с познат коефициент на рефракция. Коефи-
циентът на рефракция на дестилираната вода 
при температура 20 °С е 1,3330.
Ултратермостат с водна баня.
3.3. Подготовка на пробата
Течният мед се хомогенизира добре. Крис-
тализиралият мед се втечнява в херметически 
затворен съд до разтваряне на всички крис-
тали на водна баня при температура 50 °С и 
се хомогенизира.
3.4. Процедура
Проверява се дали призмите на рефракто-
метъра са чисти и сухи. Върху призмите се 
поставя една капка мед и след две минути 
се отчита рефракционният коефициент при 
температура 20 °С. При липса на ултратер-
мостат, когато определянето се извършва 
при температура, по-висока или по-ниска от 
температура 20 °С, коефициентът на пречуп-
ване съответно се увеличава или намалява с 
0,00023 за всеки градус.
3.5. Отчитане на водното съдържание
Водното съдържание се отчита по табли-
цата:
Коефициент  
на рефракция,  
20 °С
Водно  
съдържание, 
%
Коефициент 
на рефракция, 
20 °С
Водно  
съдържание, 
%
Коефициент 
на рефракция, 
20 °С
Водно  
съдържание, 
%
1,5044
13,2
1,4940
17,0
1,4840
21,0
1,5038
13,2
1,4935
17,2
1,4835
21,2
1,5033
13,4
1,4930
17,4
1,4830
21,4
1,5028
13,6
1,4925
17,6
1,4825
21,6
1,5023
13,8
1,4920
17,8
1,4820
21,8
1,5018
14,0
1,4915
18,0
1,4815
22,0