Държавен вестник, бр. 88, 2024 г., стр. 2

СТР.  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  88
ОФИЦИАЛЕН РАЗДЕЛ
ПРЕЗИДЕНТ 
НА РЕПУБЛИКАТА
УКАЗ № 249
На основание чл. 98, т. 1 от Конституцията 
на Република България във връзка с чл. 463, 
ал. 5 от Изборния кодекс
П О С Т А Н О В Я В А М :
Насрочвам частичен избор за кмет на 
кметство Присад, община Генерал Тошево, 
област Добрич, на 16 февруари 2025 г.
Издаден в София на 9 октомври 2024 г.
Президент на Републиката: 
Румен Радев
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието:
Мария Павлова
6604
УКАЗ № 250
На основание чл. 98, т. 1 от Конституцията 
на Република България във връзка с чл. 463, 
ал. 5 от Изборния кодекс
П О С Т А Н О В Я В А М :
Насрочвам частичен избор за кмет на кмет­
ство Широки дол, община Самоков, Софийска 
област, на 16 февруари 2025 г.
Издаден в София на 9 октомври 2024 г.
Президент на Републиката: 
Румен Радев
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието:
Мария Павлова
6605
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
ОПРЕДЕЛЕНИЕ № 11
от 10 октомври 2024 г.
по конституционно дело № 25 от 2024 г.
Конституционният съд в състав: предсе­
дател: Павлина Панова, членове: Мариана 
Карагьозова-Финкова, Филип Димитров, 
Таня Райковска, Надежда Джелепова, Атанас 
Семов, Красимир Влахов, Янаки Стоилов, 
Соня Янкулова, Борислав Белазелков, Де­
сислава Атанасова, при участието на секре­
тар-протоколиста Гергана Иванова разгледа 
в закрито заседание на 10.10.2024 г. консти­
туционно дело № 25 от 2024 г., докладвано 
от съдия Янаки Стоилов.
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 2 от 
Конституцията във фазата на произнасяне по 
допустимост на искането по реда на чл. 19, 
ал. 1 от Закона за Конституционен съд (ЗКС).
Делото е образувано на 4.07.2024 г. по ис­
кане на 16-и състав на Софийския градски съд 
за установяване на противоконституционност 
на чл. 384, ал. 3 във връзка с чл. 253, т. 2 
от Наказателно-процесуалния кодекс (обн., 
ДВ, бр. 86 от 2005 г.; последно изм. и доп., 
бр. 39 от 1.05.2024 г.) (НПК).
От изложените в искането съображения 
и приложение към него става ясно, че на 
19.06.2024 г. прокурорът и защитникът на един 
от обвиняемите сключват споразумение. След 
като споразумението е докладвано на съда, 
който разглежда наказателното дело, според 
вносителя на искането за него по силата на 
чл. 384, ал. 3 НПК се поражда задължението 
да уведоми, респективно да установи, дали 
останалите 39 подсъдими и техните защит­
ници, които по силата на чл. 253, т. 2 НПК 
са страни в съдебното производство, дават 
съгласие за това.
Сезиращият съд иска установяване на 
противоконституционност на изискването, 
въведено с разпоредбата на чл. 384, ал. 3 
НПК във връзка с чл. 253, т. 2 НПК, според 
която условие съдът да одобри споразуме­
нието между подсъдимия и прокуратурата 
е наличието на съгласие от страните в 
производството. Вносителят на искането 
не оспорва необходимостта от съгласие на 
останалите страни, които участват в съдеб­
ното производство в друго качество (частен 
обвинител, граждански ищец и граждански 
ответник). Той оспорва единствено необхо­
димостта от съгласие на другите подсъдими, 
респективно на техните защитници. Сезира­
щият съд привежда аргументи, че „в нито 
един случай съгласието на един подсъдим 
не е условие за упражняване на право или 
дори за фактически действия от страна на 
друг подсъдим“ и че подобно съгласие не е 
conditio sine qua non за надлежното осъщест­
вяване на правосъдието (с. 21 от искането). 
Споразумението е определено като едно от 
признатите от закона правни средства, чрез 
които подсъдимият защитава интересите си 
и упражнява конституционното си право на 
защита, а обуславянето му от съгласието на 
останалите подсъдими и техните защитни­
ци води до невъзможност за прилагане на 
обсъждания процесуален институт (с. 24). 
Обосновавайки искането си, сезиращият съд 
твърди, че чл. 384, ал. 3 НПК „унищожава 
самата същност на споразумението като 
правно средство за защита на подсъдимия“ 
и същевременно „ограничава възможността 
на прокурора да поддържа обвинението“. С