Държавен вестник, бр. 94, 2013 г., стр. 18

СТР.  18	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  94
ЧАСТ III. ПРЕДХОДНО 
СЪТРУДНИЧЕСТВО И ИЗВОДИ 
ОСНОВНИ РЕЗУЛТАТИ
16.	Партньорството между УНИЦЕФ и пра-
вителството на България за периода 
2010 – 2012 г. беше съсредоточено върху 
насърчаване на социалното включване 
на най-уязвимите групи деца и семейства 
и имаше за цел да мобилизира широка 
национална подкрепа и ресурси за все 
по-успешно осъществяване правата на 
детето.
17.	Основният приоритет на сътрудничеството 
за този период беше осъществяването на 
всестранна реформа на системата за грижа 
за децата, започната от Правителството 
през 2000 г. Вследствие на партньор-
ството се постигна споменатото по-горе 
намаляване с 40 % на броя на децата, на-
станени в институции. През 2009 г. броят 
на специализираните институции е 137, 
в които са настанени 6730 деца, а през 
2011 г. – 127 специализирани институции 
с настанени в тях 4755 деца. И през 2012 г. 
се запазва тенденцията за намаляване броя 
на децата в специализирани институции, 
като техният брой към края на декември 
е 1219. УНИЦЕФ оказа съдействие чрез 
предоставяне на съвети в областта на 
формирането на политики и препоръки 
за иновативни решения за изграждане на 
институционален капацитет за управле-
ние на новата система. Към всичко това 
следва да се прибавят силните кампании 
за повишаване на обществената инфор-
мираност, осъществени на национално 
и местно ниво, в това число медийни 
кампании, които помогнаха да се създаде 
благоприятна среда за деинституциона-
лизацията. Благодарение на относително 
скромни инвестиции в моделирането на 
иновативни услуги в полза на децата в 
институции се утвърдиха алтернативни 
стандарти по отношение на грижата за 
децата и подкрепата на семействата. Това 
послужи за формиране и уточняване на 
правителствените политики, включително 
Националната стратегия „Визия за деин-
ституционализация на децата в Република 
България“ и Плана за действие към нея, 
приети през 2010 г., за периода до 2025 г. 
и даде възможност да се привлекат сери-
озни финансови ресурси от Структурните 
фондове на ЕС. По Националната страте-
гия и Плана за действие са предвидени за 
усвояване 147 млн. щ.д. от европейските 
структурни фондове с цел реализиране 
на пет основни проекта за деинституци-
онализация и укрепване на капацитета 
на системата за социални грижи. През 
9 www.sacp.government.bg.
2012 г. УНИЦЕФ оказа подкрепа на тран-
сграничния обмен на добри практики и 
популяризиране на прогреса, постигнат 
в България във връзка с реформата на 
системата за грижи за децата. 
18.	Партньорството със страната засили 
капацитета на местните администрации 
при планирането и предоставянето на 
социални услуги за уязвимите групи. Това 
спомогна да се подобри ефективността на 
местните администрации при определяне 
на потребностите на най-уязвимите групи 
и за по-доброто разпределяне на ресурсите. 
Новата методология на планиране беше 
пригодена към спецификата на 28-те об-
ласти в България през 2010 г., след като 
беше приложена в три демонстрационни 
области през 2009 г. Методологията про-
дължава да се внедрява с подкрепата на 
европейските фондове, като беше отразена 
и в Закона за социално подпомагане. Ос-
вен това сдруженията с неправителствени 
организации (НПО) и с гражданското 
общество създадоха възможности за по-
силна гражданска ангажираност при 
насърчаване на спазването на правата на 
детето в България. 
19.	УНИЦЕФ успя да засили подкрепата за 
България по проблемите за закрила на 
детето в глобален план. Според проуч-
ване на Галъп Интернешънъл от 2009 г. 
УНИЦЕФ е призната като организация, 
заслужаваща доверие, която работи и на 
национално, и на глобално ниво. Всичко 
това я поставя в добра позиция за насър-
чаване на подкрепата за децата в нерав-
ностойно положение както в България, 
така и в международен план. Това беше 
ярко демонстрирано през 2010 г., когато 
бяха събрани над 1 млн. щ.д. от дарения 
за децата на Хаити и почти същата сума 
за развитието на грижите в България за 
малки деца в семейна среда. 
ИЗВОДИ
20.	Основен извод, който може да се направи 
от заинтересованите страни вследствие на 
средносрочния преглед на сътрудничест-
вото със страната, е, че дори при силната 
воля на Правителството за промени в 
системата за грижи за децата напредъкът 
е неравномерен и съществува риск от 
забавяне и спад. Системата не успява да 
достигне до децата и семействата в най-
неравностойно положение и да промени 
съществено техния начин на живот. Необ-
ходими са постоянна подкрепа и адекватни 
съвети за успешно справяне с оставащите 
проблемни сфери. Необходимо е също: 
повишаването на капацитета на органите 
по закрила на детето с цел осъществява-
нето на ефективни превантивни действия,