Държавен вестник, бр. 15, 2007 г., стр. 97

Б Р О Й  15
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  97
МИНИСТЕРСТВА
И ДРУГИ ВЕДОМСТВА
МИНИСТЕРСТВО
НА ПРАВОСЪДИЕТО
КОНВЕНЦИЯ
за компетентността, приложимото право, приз-
наването, изпълнението и сътрудничеството
във връзка с родителската отговорност и мер-
ките за закрила на децата
(Ратифицирана със закон, приет от 40-то На-
родно събрание на 18 януари 2006 г.—ДВ, бр. 9
от 2006 г. В сила за Република България от 1 фев-
руари 2007 г.)
Страните, подписали тази конвенция,
имайки предвид нуждата от подобряване зак-
рилата на децата в отношенията с междунаро-
ден характер,
желаейки да избегнат стълкновенията меж-
ду техните правни системи в материята на ком-
петентността, приложимото право, признава-
нето и изпълнението на мерките за закрила
на децата,
напомняйки значимостта на международно-
то сътрудничество за закрилата на децата,
потвърждавайки първостепенното значение
на висшия интерес на детето,
отбелязвайки, че Конвенцията от 5 октом-
ври 1961 г. относно компетентността на орга-
ните и приложимото право в областта на закри-
лата на непълнолетните се нуждае от ревизия,
желаейки да установят общи разпоредби в
съответствие с Конвенцията на Обединените
нации за правата на детето от 20 ноември 1989 г.,
се споразумяха за приемането на следните
разпоредби:
Глава I—Приложно поле на конвенцията
Член 1
1. Целите на тази конвенция са:
а. да определи държавата, чиито органи имат
компетентност да вземат мерки, насочени към
закрила личността или имуществото на детето;
b. да определи приложимото право, което
следва да се прилага от тези органи при упраж-
няване на тяхната компетентност;
c. да определи приложимото право при ро-
дителската отговорност;
d. да осигури признаването и изпълнението
на мерките за закрила във всички договарящи
държави;
e. да установи необходимото сътрудничест-
во между органите на договарящите държави
за постигане целите на конвенцията.
2. За целите на тази конвенция терминът “ро-
дителска отговорност” включва родителска
власт или всяка друга аналогична властова връз-
ка, която определя правата, правомощията и от-
говорностите на родителите, настойниците или
другите законни представители по отношение
личността или имуществото на детето.
Член 2
Конвенцията се прилага спрямо деца от мо-
мента на раждането им до навършване на
18 години.
Член 3
Мерките, посочени в член 1, могат по-спе-
циално да се отнасят до:
а. предоставяне, упражняване, лишаване или
ограничаване на родителската отговорност,
както и нейното делегиране;
b. правото на упражняване на родителските
права, включително права, отнасящи се до гри-
жата за личността на детето и по-специално
правото на определяне на неговото местопре-
биваване, както и правото на лични отноше-
ния, включително правото на отвеждане на
детето за определен период на място, различно
от обичайното му местопребиваване;
c. настойничество, попечителство или други
сходни институти;
d. определянето и функциите на лицето или
органа, натоварени да се грижат за личността
или имуществото на детето, да го представля-
ват или да го подпомагат;
e. настаняването на детето в приемно семейс-
тво или институция или осигуряване на грижи за
детето чрез kafala или друг подобен институт;
f. надзор от страна на държавните органи за
грижите за детето, полагани от лицето, на кое-
то е поверено детето;
g . управлението, запазването или разпореж-
дането с имуществото на детето.
Член 4
Конвенцията не се прилага за:
а. установяването или оспорването на про-
изхода;
b. решението за осиновяване, подготвител-
ните мерки, както и унищожаването и прекра-
тяването на осиновяването;
c. имената на детето;
d. еманципацията;
e. задълженията за издръжка;
f. тръста или наследяването;
g. социалното осигуряване;
h. мерките от общ характер по въпросите на
образованието или здравето;
i. мерките, взети във връзка с престъпления,
извършени от деца;
j. решения за правото на убежище и в област-
та на емиграцията.
Глава II—Компетентност
Член 5
1. Съдебните или административните орга-
ни на договарящата държава, в която детето
има обичайно местопребиваване, имат компе-
тентност да вземат мерки за закрила на лич-
ността или имуществото на детето.
2. По силата на чл. 7, в случай на промяна на
обичайното местопребиваване на детето в дру-
га договаряща държава, компетентност имат
органите на държавата, в която е новото оби-
чайно местопребиваване на детето.