Държавен вестник, бр. 111, 2001 г., стр. 39

Б Р О Й  111
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  39
I. ОБХВАТ НА СПОГОДБАТА
Член 1
Персонален обхват
Тази спогодба се прилага за лица, които са
местни лица на едната или на двете договаря-
щи държави.
Член 2
Данъци, за които се прилага спогодбата
1. Тази спогодба се прилага за данъците вър-
ху дохода и имуществото, наложени от всяка
договаряща държава, независимо от начина, по
който се събират.
2. Данъци върху дохода и имуществото са
всички данъци, наложени върху общия доход,
цялото имущество или върху елементи от дохо-
да или имуществото, вкл. данъците върху дохо-
ди от отчуждаване на движима или недвижима
собственост, както и данъците върху нараства-
не стойността на имуществото.
3. Съществуващите данъци, по отношение на
който се прилага спогодбата, са по-конкретно:
а) за Канада:
данъците върху дохода и имуществото, на-
лагани от правителството на Канада на основа-
ние Закона за данъка върху дохода
(наричани по-нататък “канадски данък”);
б) за Република България:
i. данъкът върху доходите на физическите
лица;
ii. корпоративния подоходен данък;
iii. данъкът върху имуществото
(наричани по-нататък “български данък”).
4. Спогодбата ще се прилага и за всички по-
добни по естеството си данъци и по отношение
на данъците върху имуществото, които са нало-
жени след датата на подписване на спогодбата в
допълнение на или вместо съществуващите да-
нъци, както и по отношение на всички данъци,
които бъдат уточнени и съгласувани в размене-
на кореспонденция между компетентните орга-
ни на договарящите държави. Компетентните
органи на договарящите държави ще се уведо-
мят взаимно за всички значителни промени,
извършени в съответните им данъчни закони.
II. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 3
Общи определения
1. В тази спогодба, освен ако контекстът не
изисква друго:
а) термините:
i. “Канада”, употребен в географски смисъл,
означава територията на Канада, вкл. всяко
пространство отвъд териториалните води на
Канада, което съобразно международното пра-
во и законодателството на Канада е простран-
ство, спрямо което Канада може да упражнява
права по отношение на морското дъно и недра-
та под него и техните природни ресурси;
ii. “България” означава Република България
и когато е употребен в географски смисъл, оз-
начава територията и териториалното море,
върху които тя упражнява държавен суверени-
тет, а така също и континенталния шелф и из-
ключителната икономическа зона, върху която
тя упражнява суверенни права или юрисдикция
в съответствие с международното право;
б) термините “едната договаряща държа-
ва” и “другата договаряща държава” означават
в съответствие с изискванията на контекста
България или Канада;
в) терминът “лице” означава физическо
лице и:
i. за Канада—тръст, дружество и всяка друга
общност от лица;
ii. за България—юридическо лице, вкл. дру-
жество и всяка друга общност от лица;
г) терминът “дружество” означава всяко
корпоративно тяло или общност, която се счи-
та за корпоративно тяло за целите на данъчно-
то облагане;
д) терминът “компетентен орган” означава:
i. за Канада министърът на националните
приходи или упълномощен от министъра пред-
ставител;
ii. за България министърът на финансите или
негов упълномощен представител;
е) терминът “гражданин” означава:
i. всяко физическо лице, което притежава
гражданството на едната договаряща държава;
ii. всяко юридическо лице или общност от лица,
образувани в съответствие с действащото зако-
нодателство на едната договаряща държава;
ж) терминът “данък” означава български
данък или канадски данък съобразно изисква-
нията на контекста;
з) терминът “международен транспорт” оз-
начава всеки транспорт с кораб или самолет,
извършван от местно лице на едната договаря-
ща държава, освен когато корабът или самоле-
тът се използва изключително между места в
другата договаряща държава.
2. При прилагането на спогодбата от всяка
договаряща държава всеки термин, който не е
изрично определен, ще има значението, което
му придава законодателството на съответната
държава по отношение на данъците, за които се
прилага спогодбата, освен ако контекстът не
изисква друго.
Член 4
Местно лице
1. За целите на тази спогодба терминът
“местно лице на едната договаряща държава”
означава:
а) всяко лице, което съобразно законите на
тази държава подлежи на данъчно облагане в нея
по силата на местожителството си, местопреби-
ваването си, мястото на управление, мястото на
учредяване или всеки друг критерий от подобно