Държавен вестник, бр. 4, 2011 г., стр. 2

СТР.  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  4
• неутралност по отношение на използваните 
технологии и свързаните с тях услуги;
• преодоляване на изоставането в изгражда­
нето и развитието на електронната съобщителна 
инфраструктура в слабо населени и отдалечени 
райони.
За постигане на заложената цел трябва да 
бъдат предприети следните действия:
• въвеждане в българското законодателство 
на изискванията на изменената през 2009 г. 
европейска регулаторна рамка за електронни 
съобщения;
• осигуряване на гъвкаво и ефективно из­
ползване на ограничените ресурси;
• хармонизиране на Националния план за 
разпределение на радиочестотния спектър с 
решенията на Европейската комисия (ЕК), 
СЕРТ и ITU;
• създаване на условия за развитие на съ­
ществуващите мрежи на предприятията, вклю­
чително въвеждане на стандарт за дългосрочно 
развитие (LTE стандарт);
• осигуряване на условия за развитие на мре­
жи от ново поколение (NGN – next generation 
networks);
• осъществяване на прехода от наземно 
аналогово към наземно цифрово телевизионно 
радиоразпръскване;
• създаване на условия за изграждане на 
мрежи за широколентов достъп;
• насърчаване прилагането на стандарти и 
стандартизационни документи на европейски 
и международни организации;
• гарантиране защитата на интересите и 
правата на потребителите.
III. Развитие на правната и регулаторната 
рамка
1. Нормативна уредба
Обществените отношения, свързани с осъ­
ществяването на електронни съобщения – уп­
равление, регулиране, контрол, предоставяне, 
ползване на електронни съобщителни мрежи 
и услуги, се уреждат от Закона за електрон­
ните съобщения (ЗЕС) и предвидените в него 
подзаконови актове. 
Законът е хармонизиран с регулаторната 
рамка на Европейския съюз за електронни 
съобщителни мрежи и услуги от 2002 г., на­
ричана по-нататък „Регулаторна рамка 2002“. 
Настоящата нормативна уредба предстои да 
бъде хармонизирана с ревизираната регула­
торна рамка от 2009 г., наричана по-нататък 
„Регулаторна рамка 2009“, основните насоки 
на която са изложени в настоящия документ.
Законът за електронните съобщения определя 
институциите, отговорни за функционирането и 
развитието на сектора – Министерския съвет, 
Съвета по националния радиочестотен спек­
тър (СНРЧС), Министерството на транспорта, 
информационните технологии и съобщенията 
(МТИТС) и Комисията за регулиране на съ­
общенията (КРС).
Министерският съвет, СНРЧС и министърът 
на транспорта, информационните технологии и 
съобщенията осъществяват държавното управле­
ние на електронните съобщения – формиране на 
политиката и осъществяване на провеждането 
є, приемане на подзаконови актове, свързани 
с управлението на държавни ресурси – радио­
честотен спектър и позиции на геостационарна 
орбита, достъпността на цената и изискванията 
за качеството на универсалната електронна 
съобщителна услуга. 
Комисията за регулиране на съобщенията 
осъществява регулирането на пазара на елек­
тронни съобщения и контрола върху предпри­
ятията, опериращи на този пазар.
Чрез нормативната уредба е уредено не­
обходимото за един конкурентен пазар ясно 
разделение на функциите на органа, опреде­
лящ политиката в областта на електронните 
съобщения, от тези на регулаторния орган. За 
целите на регулирането на КРС са предоставе­
ни правомощия за самостоятелно приемане на 
подзаконови актове, като: регулаторни полити­
ки за управление на номерационните ресурси 
и на радиочестотния спектър за граждански 
нужди, методика за анализ на пазара, наредба 
за предоставяне на номера, Национален но­
мерационен план (ННП), наредба за взаимно 
свързване и др.
В институционално отношение нормативната 
уредба отговаря на изискванията на Регулаторна 
рамка 2009.
Цялостното въвеждане на Регулаторна рамка 
2009 изисква изменения и допълнения на ЗЕС, 
за да се отразят:
• подходите за консолидиране на единния 
европейски пазар;
• принципите за неутралност по отношение 
на технологиите и услугите при управлението 
на радиочестотния спектър;
• тенденцията за преобладаващо прилагане 
на режима на обща оторизация за навлизане 
на пазара;
• новия инструмент за ex-ante регулиране 
на достъпа при вертикално интегрирани пред­
приятия – функционалното разделяне;
• взаимодействието на КРС с Органа на 
европейските регулатори в областта на елек­
тронните съобщения (BEREC) при определени 
регулаторни процедури;
• повишените изисквания за защита на 
правата на потребителите, включително по­
требителите с увреждания;
• повишените на изисквания за сигурност 
на мрежите и услугите;
• възможностите за включване на широко­
лентов достъп в обхвата на универсалната услуга,
и другите нови елементи на ревизираната 
регулаторна рамка. 
Въвеждането на разпоредбите на Регула­
торна рамка 2009 в националното законода­
телство следва да бъде извършено в срок до 
25 май 2011 г.