Държавен вестник, бр. 6, 2011 г., стр. 18

СТР.  18	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  6
чл. 1 и 2. Компетентните органи на договарящите 
държави могат да определят начина на прила­
гане на този член чрез взаимно споразумение. 
2. Терминът „публично вземане“, използван в 
този член, означава сума, дължима във връзка с 
данъци от всякакъв вид и описание, наложени 
от едната договаряща държава, федерална про­
винция, политическо подразделение или орган на 
местна власт, доколкото предвиденото данъчно 
облагане не противоречи на тази спогодба или 
на всяко друго споразумение, по което договаря­
щите държави са страни, както и лихви, админи­
стративни санкции и разходи за събирането или 
обезпечаването, свързани с тази сума. 
3. Когато публично вземане на едната до­
говаряща държава подлежи на принудително 
изпълнение по законите на тази държава и се 
дължи от лице, което според законите на тази 
държава към този момент не може да осуети 
неговото събиране, това публично вземане по 
молба на компетентния орган на тази държава 
се приема за целите на събирането от компе­
тентния орган на другата договаряща държава. 
Това публично вземане се събира от тази друга 
държава в съответствие с разпоредбите на ней­
ните закони, приложими към принудителното 
изпълнение и събирането на нейните собствени 
данъци, както, ако публичното вземане беше 
публично вземане на тази друга държава. 
4. Когато публично вземане на едната до­
говаряща държава е вземане, по отношение 
на което тази държава може да предприеме 
обезпечителни мерки съгласно своето законода­
телство, за да осигури неговото събиране, това 
публично вземане по молба на компетентния 
орган на тази държава се приема за целите на 
предприемане на действия по обезпечаването 
от компетентния орган на другата договаряща 
държава. Тази друга държава предприема обез­
печителни мерки по отношение на това публич­
но вземане в съответствие с разпоредбите на 
своето законодателство, както, ако публичното 
вземане беше публично вземане на тази друга 
държава, дори ако към момента на прилагането 
на такива мерки публичното вземане не под­
лежи на принудително изпълнение в първата 
посочена държава или се дължи от лице, което 
има правото да осуети неговото събиране. 
5. Независимо от разпоредбите на ал. 3 и 
4 публично вземане, което е прието от едната 
договаряща държава за целите на ал. 3 или 4, не 
подлежи в тази държава на ограниченията на да­
вностните срокове и не се ползва с привилегиите, 
предвидени за публични вземания по законите на 
тази държава, поради своя характер на такова. В 
допълнение, публично вземане, което е прието 
от едната договаряща държава за целите на ал. 3 
или 4, не се ползва в тази държава с привиле­
гиите, предвидени за това публично вземане по 
законите на другата договаряща държава. 
6. Действия, свързани със съществуването, 
валидността или сумата на публично вземане 
на едната договаряща държава, няма да се 
предприемат пред съд или административен 
орган на другата договаряща държава. 
7. Когато във всеки един момент след 
отправяне на молба по ал. 3 или 4 от едната 
договаряща държава и преди другата договаря­
ща държава да събере и преведе съответното 
публично вземане на първата посочена държава, 
съответното публично вземане престане да бъде: 
а) в случаите на молба по ал. 3 публично 
вземане на първата посочена държава, което 
подлежи на принудително изпълнение по зако­
ните на тази държава и се дължи от лице, което 
към този момент не може да осуети неговото 
събиране по законите на тази държава, или 
б) в случаите на молба по ал. 4 публично 
вземане на първата посочена държава по отно­
шение на което тази държава съгласно своето 
законодателство може да предприеме обезпечи­
телни мерки, за да осигури неговото събиране, 
компетентният орган на първата посочена 
държава незабавно ще уведоми компетентния 
орган на другата държава за този факт и по 
избор на другата държава първата посочена 
държава ще спре или оттегли молбата си. 
8. Разпоредбите на този член в никой случай 
няма да се считат като налагащи на едната 
договаряща държава задължението:
а) да предприема административни мерки, 
отклоняващи се от законите и административ­
ната практика на тази или на другата догова­
ряща държава;
б) да предприема мерки, които биха про­
тиворечали на обществения ред (ordre public);
в) да предоставя съдействие, ако другата 
договаряща държава не е изчерпала всички 
разумни мерки за събиране или обезпечаване 
според случая, които съществуват по нейни­
те закони или според административната є 
практика;
г) да предоставя съдействие в онези случаи, 
когато административната тежест за тази дър­
жава е очевидно непропорционална на ползата, 
която ще получи другата договаряща държава. 
Член 27
Процедурни правила за облагане с данъци 
при източника
1. Когато в една от договарящите държави 
данъците върху дивиденти, лихви, авторски и 
лицензионни възнаграждения или други елемен­
ти от доходи, получени от лице, което е местно 
лице на другата договаряща държава, се събират 
чрез удържане при източника, правото на пър­
вата посочена държава да прилага удържането 
на данъка в размерите, предвидени в нейното 
вътрешно законодателство, не е ограничено от 
разпоредбите на тази спогодба. Данъкът, удържан 
при източника, се възстановява по молба от 
данъкоплатеца, ако и доколкото той е намален 
по тази спогодба или престане да се налага. 
2. Молбите за възстановяване трябва да се 
подадат до края на четвъртата година, следва­
ща календарната година, в която данъкът при 
източника е наложен върху дивиденти, лихви, 
авторски и лицензионни възнаграждения или 
други елементи от доходи.
3. Независимо от ал. 1 всяка договаряща 
държава предвижда процедури, при които 
плащанията на доходи, които съгласно тази 
спогодба не са подложени на данъчно облага­