Държавен вестник, бр. 38, 2009 г., стр. 12

С Т Р .  12
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  38
ал. 3, която изрично казва кои точно разходи и
в какъв размер може да намали Министерски-
ят съвет.
На практика той ще може да коригира об-
щото бюджетно салдо. Това е извън право-
мощията му по чл. 106 от Конституцията да ръ-
ководи изпълнението на държавния бюджет.
Член 35, ал. 2 от Закона за устройството на
държавния бюджет (обн., ДВ, бр. 67 от 1996 г.,
с посл. изм. бр. 98 от 2008 г.) дава право на
Министерския съвет да одобри допълнител-
ни бюджетни кредити в посочения размер,
когато обаче те са покрити от преизпълне-
ние на собствени приходи или от разкриване
на нови приходоизточници. Във връзка с тази
разпоредба е и тълкувателното решение № 6
от 2001 г. по к.д. № 17 от 2000 г. на Конститу-
ционния съд относно правомощията на МС
по изпълнението на държавния бюджет. В
него е посочено изрично, че това право Ми-
нистерският съвет има само когато се касае
до преизпълнение на средствата, набрани от
собствени приходи и от нови приходоизточ-
ници,  при  това, без да се нарушава балансът
на държавния бюджет.
В случая на чл. 18, ал. 2, т. 1 обаче се дава
право да се намали бюджетното салдо, което по
същество засяга баланса на бюджета.
Народното събрание съгласно чл. 84, т. 2 от
Конституцията единствено има право да нап-
рави това чрез закон за корекция на приетия
държавен бюджет за годината.
Конституционни съдии: В. Гоцев
Вл. Славов
Благовест Пунев
Искането за обявяване противоконституци-
онността на разпоредбата на чл. 18, ал. 2, т. 1 от
Закона за държавния  бюджет на Република
България за 2009 г. (обн., ДВ, бр. 110 от 2008 г.
и ДВ, бр. 12 от 2009 г.) е основателно по следни-
те съображения:
1. С оспорената разпоредба на чл. 18, ал. 2,
т. 1 от Закона за държавния бюджет се пред-
вижда, че  утвърденото бюджетно салдо по
чл. 1, ал. 3 от този закон може да се намали—
в случаите на ал. 1 на чл. 18 до размера на
неизпълнението на приходите по държавния
бюджет. Това са случаите на наличие на ико-
номически и финансови индикатори,  водещи
до преценки и прогнози за съществено заба-
вяне темповете на развитие на икономиката,
при значително отклонение  на оценката за
дефицита по текущата сметка на платежния
баланс на страната и при неизпълнение на
приходите по консолидираната фискална прог-
рама. В тези хипотези  нелихвените разходи и
трансфери  по чл. 1, ал. 2  могат да се извър-
шват в утвърдения им размер от 90 на сто съг-
ласно чл. 17, ал. 1, при условие че бюджетно-
то салдо по консолидираната фискална прог-
рама е положително.
При редактирането на разпоредбата на чл. 18,
ал. 2 е използвана безличната глаголна форма
за действието, което тя предписва да се извър-
ши, поради което не са определени по изричен
начин органът и актът, който трябва да се изда-
де във връзка с намаляването на бюджетното
салдо—дали това трябва да стане със закон от
Народното събрание (НС) или с подзаконов акт
от Министерския съвет (МС). От общия кон-
текст на разпоредбата на чл. 18, ал. 2 обаче се
прави недвусмисленият извод, че това е МС,
който в тази хипотеза би могъл да извърши не
само фактически, но и правни действия при
наличие на посочените в ал. 1 условия, като
промени бюджетното салдо като баланс на ут-
върдените със закона бюджетни приходи и раз-
ходи. Това произтича  от предвидената в чл. 18,
ал. 2, т. 2 възможност при несъбиране на об-
вързаните с бюджета на съдебната власт и
НЗОК приходи МС да предостави  допълнител-
ни трансфери от централния бюджет по реда на
чл. 2, ал. 5 и на пар. 28 ПЗР на закона до техния
размер. До този извод  по аргумент на по-сил-
ното основание, тъй като представлява хипоте-
за на намаляване на бюджетните приходи,  на-
вежда и текстът на чл. 18, ал. 3 от същия закон.
Според него при неизпълнение на  приходите
по консолидираната фискална програма до раз-
мер,  който може да доведе до отрицателно
салдо, МС може да намали нелихвените разхо-
ди  и трансферите по чл. 1, ал. 2 под утвърдения
им размер  съгласно чл. 17, ал. 1.
Допълнителен аргумент в подкрепа на по-
сочения извод е и обстоятелството, че цитира-
ните разпоредби в Закона за държавния бю-
джет биха били излишни, ако те визираха не
МС, а НС като орган, който следва да кориги-
ра салдото и да извърши промените в приход-
ната и разходната част на  бюджета. Това не-
гово правомощие  е регламентирано не само
на конституционно равнище—чл. 84, т. 1 и 2 от
Конституцията, но и от устройствения закон
за бюджета—Закон за устройство на държав-
ния бюджет (ЗУДБ), който в чл. 36, ал. 1 из-
рично предвижда, че не се допуска извършва-
нето на разходи, които влошават баланса на
бюджета, освен в случаите, когато по предло-
жение на МС НС е приело съответни промени
в годишния закон за държавния бюджет, т. е.
в разглежданите хипотези компетентният ор-
ган да извърши промени в основните парамет-
ри на държавния бюджет е НС, който действа
по предложение на МС.
При положение че разпоредбата на чл. 18,
ал. 2, т. 1 ЗДБ предвижда, че МС е органът,
който може да извърши корекцията в салдото,
макар и при определени предпоставки, тази
разпоредба е противоконституционна като про-
тиворечаща на чл. 84, т. 1 и  2 от Конституци-
ята. Както законодателната дейност, така и
приемането на държавния бюджет са компе-
тентност, която е резервирана за НС. Същото