Държавен вестник, бр. 109, 2002 г., стр. 19

Б Р О Й  109
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  19
с точност до 10 mg. Раздробява се веднага, как-
то е посочено в т. 4.1.1, и се изсушава, както е
посочено в 4.2.1 или 4.2.3 в съответствие с вида
на фуража.
4.3.2. Житни растения / Cereals
Зърно със съдържание на влага над 17 %
трябва да бъде предмет на предварително изсу-
шаване, както следва: претеглят се 50 g несмля-
но зърно с точност до 10 mg в подходящ контей-
нер (например една алуминиева чиния с разме-
ри 20 Ч 12 cm с ръб от 0,5 cm). Оставя се да се
изсуши за 5 дo 7 min в пещ при 130°C. Отстраня-
ва се от пещта, оставя се да изстине непокрито
в лабораторията за 2 h и се претегля с точност
до 10 mg. Смила се веднага, както е посочено в
т. 4.1.2, и се изсушава, както е посочено в т. 4.2.2.
5. Калкулиране на резултатите
Съдържанието на влага като процент на
пробата се изчислява чрез използване на след-
ните формули:
5.1. Изсушаване без предварително изсуша-
ване:
100
(E—m). ––– ,
E
където:
E е началната маса от  пробата за тест, в g;
 m—масата на сухата проба за тест, в g.
5.2. Сушене с предварително изсушаване
 ,
където:
 E е началната маса на пробата за тест след
предварително изсушаване, в g,
M'—масата на пробата за тест след раздро-
бяване или смилане, в g;
m—масата на изсушената проба за тест, в g.
5.3. Повторяемост
Разликата между резултатите от две пара-
лелни измервания, извършени върху една и съща
проба, не би следвало да надвишава 0,2 % влага.
6. Наблюдение
Ако  се докаже, че раздробяването е необходи-
мо и ако се види, че това намалява съдържанието
на влага в продукта, резултатите от анализа на
компонентите на храната за животни трябва да
бъдат коригирани на базата на съдържанието на
влага на пробата в нейното начално състояние.
ХVI. Метод за определяне на амоняк ( volatile
nitrogenous bases)
A. МИКРОДИФУЗИЯ
1. Цел и  и обхват
Този метод дава възможност да се определи
съдържанието на летливи азотни основи,
проявяващи се като амоняк (ammonia), в храни-
те за животните.
2. Принцип
Пробата се екстрахира с вода и разтворът се
избистря и филтрира. Амонякът се измества
чрез микродифузия, използувайки разтвор на
калиев карбонат, събран в разтвор от борна
киселина, и се титрува със сярна киселина.
3. Реактиви:
3.1. 20 % (w/v) разтвор на трихлороцетна
киселина;
3.2. индикатор—разтварят се 33 mg oт бром-
кресол  грюн (bromocresol green) и 65 mg метил
рот в 100 ml 95 %—96 % (v/v) етанол;
3.3. разтвор на борна киселина / Boric acid
solution:
в градуирана колба от 1 l се разтварят 10 g
борна киселина чиста за анализ в 200 ml  95—
96 % (v/v) етанол и 700 ml вода; прибавят се
10 ml oт индикатора (3.2); смесва се и ако е
необходимо, се установява цветът на разтвора
до леко червено чрез добавяне разтвор на нат-
риев хидроокис / sodium hydroxide. 1 ml oт този
разтвор ще фиксира максимум 300 g от NH3;
3.4. разтвор на наситен калиев карбонат /
Saturated potassium carbonate solution:
разтварят се 10 g калиев карбонат A. R. в 100
ml вряща вода; оставя се да изстине и се филт-
рира;
3.5. сярна киселина 0,02 N.
4. Aпарати:
4.1. миксер (въртящ се барабан)—приблизи-
телно  при скорост от 35 до 40 оборота в min;
4.2. чашка на Конвей (glass or plastic Conway
cells) (виж фигурата):
4.3. градуирани  стъкленици  - 1/100 ml.
5. Процедура
Претеглят се 10 g oт пробата с точност до 1
mg и се поставят със 100 ml вода в една градуи-
рана колба от 200 ml. Разбърква се в миксера 30
min. Добавят се 50 ml разтвор на трихлороцетна
киселина (3.1), допълва се до нужния обем с
вода, енергично се разклаща и се филтрира през
един нагънат филтър / pleated filter.
Използва се пипета, внася се 1 ml разтвор на
борна киселина (3.3) в централната част на
клетката на Конуей и 1 ml от филтрата на про-
бата във външната камера на чашката (crown
of the cell). Покрива се частично със смазания
капак. Капва се 1 ml разтвор на наситен калиев
карбонат (3.4) бързо в чашката и  капакът се