Държавен вестник, бр. 35, 2010 г., стр. 9

БРОЙ  35	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
гаранции и на самото право на защита. С при­
емането на процесуалните закони, на Закона 
за адвокатурата (обн., ДВ, бр. 55 от 2004 г., с 
изменения и допълнения), Закона за правна 
помощ (обн., ДВ, бр. 79 от 2005 г.) и много 
други правни актове се очертава широк кръг 
от правни гаранции на правото на защита. 
Така обезпечено, то ще остане незасегнато от 
някои промени в правната уредба.
Приемането на ЗИД на ЗДДС (ДВ, бр. 95 от 
2009 г.), в т.ч. отмяната на чл. 44, ал. 1, т. 5 с 
§ 12, е в правомощието на Народното събрание 
на основание чл. 84, т. 3 от Конституцията. То 
представлява отмяна на едно данъчно облекче­
ние, а съгласно чл. 60, ал. 2 от Конституцията 
„данъчни облекчения и утежнения могат да 
се установят само със закон“. Установяването 
включва не само първоначалното създаване 
на правни норми, но и тяхното изменение 
и отмяна. Следователно приетата отмяна на 
чл. 44, ал. 1, т. 5 ЗДДС е в компетентността 
на Народното събрание и отразява полити­
ческа и икономическа целесъобразност. Тази 
целесъобразност не може да бъде предмет на 
обсъждане и решение на Конституционния 
съд. Съдът може да прецени единствено дали 
отмяната на данъчното облекчение за процесу­
алното представителство накърнява границите 
на основните правни начала, стоящи в основата 
на правовата държава.
Отпадане на процесуалното представител­
ство като данъчно освободено въвежда за­
дължение за адвокатите с определен в закона 
реализиран оборот и за физическите лица, 
ползващи процесуалното представителство от 
тях. Съдът не приема твърдението, че когато 
се отмени гаранционна норма на основно 
право, се засяга самото право, защото това 
може да стане само ако въздействието на 
гаранционната правна норма може да доведе 
до засягане на основното право в степен то 
да се превърне в декларативно. В случая за­
конодателят е предвидил множество правни 
гаранции – правна помощ, безвъзмездно про­
цесуално представителство, процесуални права 
и задължения, възможности за извънсъдебно 
и извънарбитражно решаване на спора и др. 
Отмяната на чл. 44, ал. 1, т. 5 ЗДДС нами­
ра компенсационни правни средства, които 
заедно с другите по вид гаранции правят 
упражняването на правото на защита реално 
осъществимо, независимо от икономическия 
статус на носителя на право на защита. Затова 
не може да се приеме твърдението, че правото 
на защита е ограничено извън допустимите от 
Конституцията граници и че това накърнява 
основни принципи на правовата държава.
В искането на президента не се обсъжда 
съобразяването на § 12 от ЗИД на ЗДДС с 
общностното право. Както беше посочено, 
то се засяга в някои от становищата на заин­
тересованите страни в две насоки – от една 
страна, че България е длъжна да транспонира 
в законодателството си Директива 2006/112/
ЕС относно облагане с ДДС на процесуалното 
представителство, и от друга, че България няма 
такова задължение, тъй като то не е било обла­
гаема услуга към датата на присъединяването 
є към Европейския съюз. Има становище, в 
което се твърди, че Директива 2006/112/ЕС 
няма върховенство спрямо Конституцията на 
Република България и се поддържа тезата, че 
адвокатската дейност не може да се прирав­
нява на независима икономическа дейност. В 
дискусията при приемане на проекта на ЗИД 
на ЗДДС през 2009 г. от Народното събрание 
задължението на България за приложение на 
общностното право е обсъждано главно поради 
възможността за процедура от страна на Евро­
пейската комисия срещу България за изпълнение 
на задължения и последващи санкции.
За пълнота по обсъждания въпрос Съдът 
ще посочи основните положения на общност­
ното право във връзка с облагането с ДДС на 
процесуалното представителство, упражнявано 
от адвокати.
Изграждането на общата система на ДДС 
в рамките на Европейския съюз е необходимо 
преди всичко за осигуряване на свободно дви­
жение на стоки и услуги. Хармонизацията не 
изисква унифициране на данъчните системи, 
но различията не трябва да влияят негативно. 
Същинският процес на хармонизирането на 
данъчните закони започва след приемането на 
Шеста директива на Съвета 77/388/ЕИО от 
17.05.1977 г. Текстовете на Шеста директива, 
както и издадените за нейното допълнение 
и изменение близо четиридесет директиви, 
са инкорпорирани в Директива 2006/112/ЕС 
за обща система на ДДС (обн., бр. 347 на 
Официален вестник от 11.12.2006 г.), в сила 
от 1.01.2007 г.
След влизане в сила на Директива 2006/112/
ЕС с чл. 371 се дава право на страните, които 
са били членки на Общността към 1.01.1978 г., 
да продължат да освобождават сделките, из­
броени в Анекс Х, част Б на Директивата. 
В т. 2 е включена доставка на услуги от …
„свободни професии“. За държавите членки, 
които са се присъединили към Общността след 
тази дата, разпоредбите на чл. 375 – 390 на 
Директивата дават изрични дерогации, в т.ч. 
за освобождаване на услугите, доставяни от 
лица със свободни професии. Приложението на 
специалните режими ще бъде до приемане на 
общи правила, което означава, че и двата вида 
дерогации са срочни. България не е поискала 
и затова няма дерогация относно облагане в 
преходния период при подписване на Догово­
ра за присъединяване към ЕС. България не е 
поискала дерогация за услуги, предоставяни 
от адвокати за процесуално представителство 
за защита на физически лица в досъдебни, 
съдебни, административни и арбитражни 
производства и в по-късен момент по реда 
на чл. 395 от Директивата.