Държавен вестник, бр. 98, 2009 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  98
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
на конституционните съдии Владислав 
Славов, Благовест Пунев и Румен Ненков
по конституционно дело № 13 от 2009 г.
Изразяваме своето несъгласие с взетото от 
мнозинството решение по т. 1 от диспозитива. 
Искането за обявяване на противоконституцион­
ност на чл. 3 от Правилника за организацията 
и дейността на Народното събрание (ПОДНС) 
е неоснователно по следните съображения:
1. Сътрудничеството на бившите Държавна 
сигурност и разузнавателни служби на БНА е 
въздигнато от законодателя в юридически факт. 
Достъпът до съответните документи, тяхното 
разкриване, както и обявяването на принадлеж­
ността на отделните лица, заемащи публични 
длъжности, са уредени в Закона за достъп и 
разкриване на документите и за обявяване на 
принадлежност на български граждани към 
Държавна сигурност и разузнавателните служ­
би на Българската народна армия от 2006 г. 
(ЗДРДОПБГДСРСБНА). Законът е приложим 
и за народните представители (вж. чл. 3, ал. 1, 
т. 2). В него са определени и другите публични 
длъжности, при заемането на които принадлеж­
ността на заелото ги лице към репресивните 
структури на тоталитарния режим подлежи на 
обявяване.
Осветляването на щатните и извънщатните 
сътрудници на тези структури, което се свързва 
с негативна морално-политическа конотация, 
отговаря на критериите за създаване на лус­
трационни закони. В ЗДРДОПБГДСРСБНА е 
определен кръгът на публичните длъжности, при 
които се прилага проверката за сътрудничество 
на заемащите ги лица, в какво се изразява като 
длъжностна характеристика това сътрудничест­
во, предвижда се формиране на независима 
комисия като специализиран орган, който обя­
вява принадлежността към секретните служби, 
както и възможността за съдебен контрол на 
нейните действия. С последното се гарантира 
както правото на защита на засегнатия граж­
данин, така и истинността на разкриването на 
тази негова принадлежност. От друга страна, със 
законовата регламентация на разкриването на 
документите за принадлежност към секретните 
служби се поставя преграда пред евентуален 
политически произвол от страна на управлява­
щото парламентарно мнозинство към полити­
ческите му опоненти с оглед предотвратяване 
на опасността от неправомерно използване на 
тази информация чрез избирателно осветляване 
на бивши сътрудници или поставянето им в 
зависимост, когато осъществяват дейност на 
публични длъжности.
Поначало няма въведено законово ограни­
чение сътрудниците на Държавна сигурност 
и разузнавателните служби на БНА да бъдат 
избирани за народни представители. Избира­
телите само трябва да бъдат информирани 
за факта на тяхната принадлежност, като съ­
образно свободната си воля могат да решат 
чрез гласуване дали подкрепят или не техните 
кандидатури. При формиране на своите помощ­
ни органи – ръководство, комисии, делегации, 
Народното събрание е в положение аналогично 
на положението на избирателите при изборите. В 
рамките на неговата дискреция е да реши дали 
да включи в своите представителни и помощ­
ни органи сътрудници на бившите Държавна 
сигурност и разузнавателни служби на БНА. 
Доколкото всяко едно индивидуално решение, 
взето по целесъобразност, не би противоречало 
на Конституцията, дотолкова не противоречи 
и нормативизирането му като вътрешно пра­
вило в чл. 3 на действащия ПОДНС. Става 
въпрос за едно самоограничение, което според 
мнозинството от депутатите в 41-ото Народно 
събрание е полезно и оправдано от гледна 
точка на обществения интерес.
Аргументът, че този подход е недопустим 
от конституционно гледище, тъй като норма­
тивно се създава колективна презумпция за 
укоримост на определена категория правно 
регламентирани дейности, осъществявани при 
тоталитарния режим, а именно сътрудничест­
вото на секретните служби на този режим, без 
конкретното установяване дейността на всяко 
засегнато лице, е несъстоятелен. Тоталитарните 
практики са получили своето морално и правно 
осъждане, а тези практики са били реализирани 
чрез репресивните органи на бившия режим с 
определен персонален състав – щатни и извън­
щатни сътрудници на тези органи, предмет на 
обявяване със ЗДРДОПБГДСРСБНА. Специал­
ният закон съдържа отрицателна морално-поли­
тическа оценка на дейността на лицата, които 
се обхващат от неговото приложно действие, 
без да въвежда ограничителни норми относно 
заемането на определени длъжности от засег­
натите лица, предоставяйки тази възможност 
на индивидуалното решение на онези, в чиято 
компетентност са тези въпроси. След като са 
изпълнени законовите критерии за установяване 
на принадлежност към репресивните служби, 
нормативният подход за ограничаване на дос­
тъп до публични длъжности, както е в случая 
с чл. 3 ПОДНС, е конституционносъобразен. 
Въвеждането на общо неперсонифицирано 
условие за заемане на определени длъжности 
в ръководството и комисиите на НС е за пред­
почитане пред индивидуалното решаване на 
същия въпрос, което не е гарантирано срещу 
субективизъм.
2. Разпоредбата на чл. 3 ПОДНС, която 
предвижда, че бивши сътрудници на Дър­
жавна сигурност и разузнавателните служби 
на Българската народна армия не могат да 
бъдат членове на ръководството на НС и на 
ръководствата на комисиите към него, както 
и на международните делегации на НС и на 
определени комисии – тези по вътрешна сигур­
ност и обществен ред, по външна политика и 
отбрана, за контрол на ДАНС, по европейските