Държавен вестник, бр. 67, 2023 г., стр. 7

БРОЙ  67	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
обжалва в 14-дневен срок по реда на Адми­
нистративнопроцесуалния кодекс.
(5) Съдът разглежда жалбата в тридневен 
срок от постъпването и се произнася с решение 
в срок до 7 дни от образуването на делото. 
Решението на първоинстанционния съд може 
да се обжалва пред Върховния администра­
тивен съд, който се произнася в срок до 14 
дни от постъпването на жалбата.
(6) Забраната за напускане на страната 
може да бъде отменена и преди изтичането 
на срока по предложение от структура на 
Министерството на вътрешните работи по 
чл. 76, т. 10 или по молба на лицето, в слу­
чай че рискът от незаконно извеждане или 
напускане на страната е отпаднал. Отказът 
за отмяна на забраната може да се обжалва 
по реда на ал. 4 и 5.“
3. Член 77 се изменя така:
„Чл. 77. На лицата, намиращи се извън 
Република България, с приложени прину­
дителни административни мерки по чл. 75, 
76, 76а, забрана за напускане пределите на 
Република България по чл. 68, ал. 1 и 2 от 
Наказателно-процесуалния кодекс или по 
чл. 127б от Семейния кодекс, се издава вре­
менен паспорт.“
4. В глава седма, раздел II се създава чл. 79б:
„Чл. 79б. Сигнали по чл. 32, параграф 1, 
букви „в“ – „д“ от Регламент (ЕС) 2018/1862 
на Европейския парламент и на Съвета от 
28 ноември 2018 г. за създаването, функци­
онирането и използването на Шенгенската 
информационна система (ШИС) в областта на 
полицейското сътрудничество и съдебното съ­
трудничество по наказателноправни въпроси, 
за изменение и отмяна на Решение 2007/533/
ПВР на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕО) 
№ 1986/2006 на Европейския парламент и на 
Съвета и Решение 2010/261/ЕС на Комисията 
(ОВ, L 312/56 от 7 декември 2018 г.) се въвеждат 
в ШИС на основание влезли в сила или по 
които е допуснато предварително изпълнение 
заповеди за прилагане на принудителни ад­
министративни мерки по чл. 76, т. 9 и 10 и 
чл. 76а или съдебни решения за налагане на 
забрана за напускане на страната по реда на 
чл. 127б от Семейния кодекс.“
5. В § 1 от допълнителните разпоредби се 
създават т. 24 и 25:
„24. „Уязвими пълнолетни лица“ са хората 
с увреждания, възрастните хора, бременните 
жени, самотните родители с ненавършили 
пълнолетие деца, жертвите на трафик на хора, 
лицата с тежки здравословни проблеми, лицата 
с психични разстройства и лицата, които са 
понесли изтезание, изнасилване или други 
тежки форми на психическо, физическо или 
сексуално насилие.
25. „Трафик на хора“ е понятие по смисъла 
на § 1, т. 1 от допълнителните разпоредби на 
Закона за борба с трафика на хора.“
§ 17. В Закона за влизането, пребиваването 
и напускането на Република България на граж­
даните на Европейския съюз и членовете на 
техните семейства (обн., ДВ, бр. 80 от 2006 г.; 
изм., бр. 109 от 2007 г., бр. 69 от 2008 г., бр. 36, 
93 и 102 от 2009 г., бр. 9 от 2011 г., бр. 21 от 
2012 г., бр. 53 от 2014 г., бр. 14 и 79 от 2015 г., 
бр. 97 от 2016 г., бр. 97 от 2017 г., бр. 14 и 
56 от 2018 г., бр. 1 и 34 от 2019 г., бр. 60 от 
2020 г. и бр. 21 от 2021 г.) се правят следните 
изменения и допълнения:
1. В чл. 4, ал. 2, т. 1 след думата „паспорт“ 
се поставя запетая, а думите „и виза, когато 
такава се изисква“ се заменят с „както и с 
виза или разрешение за пътуване, когато та­
кива се изискват“.
2. Създават се чл. 4а, 4б и 4в:
„Чл. 4а. (1) Разрешението за пътуване се 
издава в съответствие с изискванията на 
Регламент (ЕС) 2018/1240 на Европейския 
парламент и на Съвета от 12 септември 2018 г. 
за създаване на Европейска система за инфор­
мация за пътуванията и разрешаването им 
(ETIAS) и за изменение на регламенти (ЕС) 
№ 1077/2011, (ЕС) № 515/2014, (ЕС) 2016/399, 
(ЕС) 2016/1624 и (ЕС) 2017/2226 (OB, L 236/1 
от 19 септември 2018 г.), наричан по-нататък 
„Регламент (ЕС) 2018/1240“.
(2) Разрешение за пътуване се издава на 
граждани на трети страни, които са освобо­
дени от изискването за виза и:
1. са членове на семейството на гражданин 
на Европейския съюз или членове на семей­
ството на гражданин на трета страна, който 
се ползва от правото на свободно движение, 
равностойно на това на гражданин на Съюза 
по силата на споразумение между Съюза и 
неговите държави членки, от една страна, и 
трета страна, от друга, и
2. не притежават карта за пребиваване 
на член на семейството на гражданин на 
Европейския съюз или разрешение за преби­
ваване съгласно Регламент (EО) № 1030/2002 
на Съвета от 13 юни 2002 г. относно единния 
формат на разрешенията за пребиваване за 
гражданите на трети страни (ОВ, L 157/1 от 
15 юни 2002 г.), наричан по-нататък „Регла­
мент (EО) № 1030/2002“, предоставящо право 
на пребиваване на територията на страната.
Чл. 4б. (1) Когато Република България е 
определена съгласно Регламент (ЕС) 2018/1240 
за компетентна държава членка по обработване 
на заявлението за издаване на разрешение за 
пътуване, разглеждането на заявлението се 
извършва от дирекция „Международно опе­
ративно сътрудничество“ в Министерството 
на вътрешните работи.
(2) Директорът на дирекция „Международно 
оперативно сътрудничество“ или оправомоще­
ни от него длъжностни лица вземат решения 
за издаване, отказ, отмяна или отнемане на 
разрешението за пътуване при условията и по 
реда на Регламент (ЕС) 2018/1240.
(3) Отказът, отмяната или отнемането на 
разрешението за пътуване се постановяват в 
стандартен формуляр, приет от Европейската 
комисия, и могат да се обжалват пред Адми­
нистративния съд – София-град, при условията 
и по реда на Административнопроцесуалния 
кодекс.