Държавен вестник, бр. 2, 2018 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  2
Извънсъдебно уреждане на спор относно пре­
тенция за вреди
Чл. 112. (1) Съдът, сезиран с иск за обезще­
тение за вреди, може да спре за срок до две 
години образуваното пред него производство, 
когато страните участват в извънсъдебно 
уреждане на спора, който е предмет на делото. 
(2) При постигане на извънсъдебно уреж­
дане на спора претенцията на съответното 
увредено лице относно вредите, причинени 
му от нарушението, се намалява с дела на 
споразумелия се с него съизвършител на на­
рушението. Останалата част от претенцията 
на увреденото лице може да се предяви само 
срещу неучаствали в уреждането на спора 
съизвършители.
(3) Когато неучаствали в уреждането на 
спора съизвършители не могат да заплатят 
обезщетение за вредите, съответстващи на 
останалата част от претенцията на увреде­
ното лице, участвало в уреждането на спора, 
последното може да предяви останалата 
част от претенцията си срещу участвалия в 
уреждането на спора съизвършител. Прила­
гането на настоящата разпоредба може да 
бъде изрично изключено от страните при 
уреждане на спора. 
Определяне размера на вредите
Чл. 113. (1) По искане на съда комисията в 
рамките на своята компетентност му оказва 
съдействие във връзка с определяне размера 
на вредите, когато това е необходимо за за­
щита интересите на увреденото лице.
(2) До доказване на противното се пред­
полага, че картелът причинява вреди.
(3) Ако се установи, че ищецът е претър­
пял вреди, съдът присъжда обезщетение по 
реда на чл. 162 от Гражданския процесуален 
кодекс, дори когато, въз основа на наличните 
доказателства, е невъзможно с точност да се 
определи размерът на причинените вреди.
Действие на решенията на органите за защи­
та на конкуренцията или на съдилищата на 
държавите – членки на Европейския съюз
Чл. 114. (1) Влязло в сила решение на орган 
за защита на конкуренцията или на съд на 
друга държава – членка на Европейския съюз, 
с което се установява нарушение на правото 
на конкуренция, може да бъде представено 
като доказателство в производство за обезще­
тение на вреди. До доказване на противното 
съдът следва да приеме за уставен факта на 
нарушението и нарушителя. 
(2) По отношение на действието на реше­
нията на Европейската комисия се прилага 
член 16 от Регламент (ЕО) № 1/2003. 
Солидарна отговорност
Чл. 115. (1) Когато нарушението на пра­
вото на конкуренцията е извършено от две 
или повече предприятия или сдружения на 
предприятия, те носят солидарна отговорност 
за вредите, причинени от нарушението.
(2) Без да се засяга правото на обезщете­
ние в пълен размер, когато съизвършител е 
малко или средно предприятие по смисъла на 
Закона за малките и средните предприятия, 
то носи отговорност единствено пред своите 
преки и непреки купувачи или доставчици, 
когато:
1. пазарният му дял от съответния пазар 
е бил под 5 на сто през целия период на 
нарушението, и
2. прилагането на правилата за солидарна 
отговорност би застрашило по непоправим 
начин неговата икономическа жизнеспособ­
ност и би довело до това неговите активи да 
загубят цялата си стойност.
(3) Изключението по ал. 2 не се прилага, 
когато: 
1. малкото или средното предприятие е 
имало водеща роля при извършването на 
нарушението или е принудило други пред­
приятия да участват в него, или 
2. се установи, че малко или средно пред­
приятие вече е извършвало нарушение на 
правото на конкуренцията.
(4) Освободено от санкция лице носи со­
лидарна отговорност, както следва:
1. пред преките и непреките си купувачи 
или доставчици, и
2. пред други увредени лица само когато 
не може да бъде получено обезщетение в 
пълен размер от другите предприятия, които 
са участвали в същото нарушение. 
Регресен иск
Чл. 116. (1) Съизвършител, който е из­
пълнил повече от своя дял, има право на 
регресен иск срещу всеки от останалите 
съизвършители за разликата съобразно тях­
ната относителна отговорност за вредите, 
причинени от нарушението на правото на 
конкуренцията. Сумата, дължима от съизвър­
шител, който е освободено от санкция лице, 
не може да надхвърля размера на вредите, 
които той е причинил на своите преки или 
непреки купувачи или доставчици.
(2) В случаите на вреди, причинени на 
лица, различни от преките или непреките 
купувачи или доставчици на нарушителите, 
сумата, дължима на останалите съизвър­
шители от освободено от санкция лице, се 
определя съобразно неговата относителна 
отговорност за тези вреди. 
(3) Съизвършител на нарушение на правото 
на конкуренция, неучаствал в извънсъдебно 
уреждане на спор за вреди, причинени от 
нарушението, няма право на регресен иск 
срещу съизвършител, участвал в уреждането 
на спора.
(4) При определяне размера на сумата, 
която съдът може да присъди на съизвър­