Държавен вестник, бр. 52, 2003 г., стр. 15

Б Р О Й  52
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  15
В случай на разногласие изборът на главен
арбитър се поверява на трета държава, опреде-
лена по общо съгласие от страните.
Ако не бъде постигнато съгласие за това,
всяка страна посочва различна държава и избо-
рът на главен арбитър се извършва по споразу-
мение от така посочените държави.
Ако в срок от два месеца тези две държави
не могат да постигнат съгласие, всяка от тях
представя двама кандидати, взети от списъка
на членовете на Постоянния съд, които не са от
посочените от страните членове и не са подани-
ци на никоя от тях. Въпросът, кой от така пред-
ставените кандидати ще бъде главен арбитър,
се решава чрез теглене на жребий.
Член 46. Щом като съдът бъде съставен, стра-
ните съобщават на бюрото решението си да се
отнесат до Постоянния съд, както и текста на
своя “компромис” и имената на арбитрите.
Бюрото незабавно съобщава на всеки арби-
тър “компромиса” и имената на другите члено-
ве на съда.
Съдът се събира на определената от страни-
те дата. Бюрото извършва необходимата под-
готовка за заседанието.
Членовете на съда при изпълнение на свои-
те служебни задължения и вън от своята страна
се ползват от дипломатически привилегии и
имунитети.
Член 47. Бюрото е оторизирано да постави
своите помещения и служители на разположе-
ние на договарящите държави за работата на
всеки специален арбитражен състав.
Юрисдикцията на Постоянния съд може да
бъде разширена, при предвидените в правилни-
ците условия, и относно спорове, съществуващи
между недоговарящи държави или между дого-
варящи и недоговарящи държави, ако страните
се съгласят да прибегнат до тази юрисдикция.
Член 48. Договарящите държави смятат за
свой дълг, в случай че остър спор заплашва да
избухне между две или няколко от тях, да на-
помнят на последните, че могат да се отнесат
до Постоянния съд.
Поради това те заявяват, че напомнянето на
страните по спора на разпоредбите на тази кон-
венция и даденият им съвет във върховния ин-
терес на мира да се обърнат към Постоянния
съд могат да бъдат смятани само за актове на
добри услуги.
В случай на спор между две държави едната
от тях винаги може да отправи до Международ-
ното бюро нота, съдържаща декларация, че тя
е готова да подложи спора на арбитраж.
Бюрото трябва веднага да съобщи деклара-
цията на другата държава.
Член 49. Постоянният административен съ-
вет, съставен от акредитираните в Хага дипло-
матически представители на договарящите
държави и от министъра на външните работи
на Холандия, който изпълнява функцията на
председател, е натоварен да ръководи и конт-
ролира Международното бюро.
Съветът изработва свои процедурни прави-
ла и всички други необходими правила.
Той решава всички административни въп-
роси, които биха възникнали във връзка с рабо-
тата на Постоянния съд.
Той разполага с пълна власт, що се отнася да
назначаването, отстраняването или уволнени-
ето на чиновниците и служителите в бюрото.
Той определя заплатите и възнаграждения-
та и контролира общите разходи.
На редовно свиканото присъствието на де-
вет членове е достатъчно, за да може съветът
законно да решава. Решенията се вземат с мно-
зинство от гласовете.
Съветът незабавно съобщава на договаря-
щите държави приетите от него правилници.
Всяка година той им представя отчет за рабо-
тите на Постоянния съд, за работата на адми-
нистративните служби и за разходите. Отчетът
съдържа също така и кратко изложение на съ-
щественото съдържание на документите, съоб-
щени на бюрото от държавите въз основа на
чл. 43, алинеи 3 и 4.
Член 50. Разходите на бюрото се понасят от
договарящите държави съобразно съотношени-
ето, установено за Международното бюро на
Всемирния пощенски съюз.
Разходите в тежест на присъединилите се
държави се смятат от деня, в който присъеди-
няването им е влязло в сила.
Глава III
Арбитражен процес
Член 51. Договарящите държави с цел да
подпомагат развитието на арбитража устано-
виха следните правила, които ще се прилагат в
арбитражния процес, доколкото страните не са
уговорили други правила.
Член 52. Държавите, които прибегнат до
арбитраж, подписват “компромис”, в който
се определят предметът на спора, допустими-
ят срок за назначаване на арбитрите, форма-
та, редът и сроковете, в които трябва да бъде
направено посоченото в чл. 63 съобщение,
както и размерът на сумата, която всяка стра-
на трябва предварително да внесе за покрива-
не на разходите.
В “компромиса” се определят също така, ако
има необходимост, начинът за назначаване на
арбитрите, всички евентуални особени право-
мощия на съда, къде ще заседава последният,
езикът, с който ще си служи, и езиците, чиято
употреба пред него ще бъде разрешена, и изоб-
що всички условия, за които страните са се
споразумели.
Член 53. Постоянният съд е компетентен да
уреди “компромиса”, ако страните са съгласни
да му възложат това.
Той е компетентен, дори ако искането е нап-
равено само от една от страните, след като всич-
ки опити за постигане на споразумение по дип-
ломатически път са се оказали безуспешни,
когато се отнася до: