Държавен вестник, бр. 16, 2003 г., стр. 62

С Т Р .  62
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  16
клиничен преглед—общ клиничен статус, сър-
дечно-съдов статус, контрол на артериално наля-
гане, периферен съдов статус;
необходими изследвания—хемоглобин, хема-
токрит, СУЕ, общ холестерол, триглицериди, оп-
ределяне нивото на нископлътния холестерол, CPK,
ASAT —веднъж годишно; ЕКГ—при всеки конт-
ролен преглед.
Втора група—с умерен или висок риск, които
не подлежат на реваскуларизационни процедури
по медицински индикации:
периодичност и продължителност на наблюде-
нието—първият преглед веднага след дехоспита-
лизацията, след това на всеки 2 месеца през първи-
те 6 месеца на заболяването, а след това—на 3
месеца;
необходими изследвания—хемоглобин, хематок-
рит, СУЕ, левкоцити с диференциално броене, КФK,
AСAT, общ холестерол, триглицериди, определяне
нивото на нископлътния холестерол—веднъж годиш-
но; ЕКГ—при всеки контролен преглед;
необходими консултации—с кардиолог от кар-
диохирургичен център;
диспансерно наблюдение (и при двете групи)—
от кардиолог.
3.3. Стабилна стенокардия
Пациенти от две основни групи:
Първа група—пациенти със стабилна стенокар-
дия първи и втори ФК и нормална левокамерна
функция:
периодичност и продължителност на наблюде-
нието—един път на два месеца през първите 6
месеца, а след това—един път на 3 месеца до края
на първата година и след това два пъти годишно;
наблюдението е до края на живота;
необходими изследвания—общ холестерол,
триглицериди, определяне нивото на нископлът-
ния холестерол—един път годишно; ЕКГ—при
контролните прегледи;
необходими консултации—с кардиолог в кар-
диохирургичен център.
Втора група—пациенти със стабилна стенокар-
дия трети и четвърти ФК с нормална или наруше-
на левокамерна функция, които не са реваскулари-
зирани по медицински индикации:
периодичност и продължителност на наблюде-
нието—два пъти месечно през първите 6 месеца,
един път месечно до края на първата година, като
през целия период се търсят възможности и инди-
кации за коронарна реваскуларизация; насочено
внимание към белези на сърдечна недостатъчност,
ритъм, тонове, шумове, артериално налягане, пе-
риферен съдов статус;
необходими изследвания—холестрол, тригли-
цериди—веднъж годишно; при липса на дислипи-
демия—еднократно в началото и след това—един
път през 3 години;
необходими консултации—кардиолог в карди-
охирургичен център за определяне на индикации-
те за коронарна реваскуларизация;
диспансерно наблюдение (и при двете групи)—
от кардиолог.
3.4. Хронична исхемична болест на сърцето с
левокамерна дисфункция (със или без сърдечна
недостатъчност, липсва активна миокардна исхе-
мия—исхемична кардиопатия)
периодичност и продължителност на наблюде-
нието—през първите 6 месеца един път месечно,
до края на първата година—един път на 3 месеца,
а след това два пъти годишно и при необходимост
по-често; наблюдението е до края на живота;
клиничен преглед—общ клиничен статус с на-
соченост към сърдечния статус и преди всичко
големина на сърцето, белези на левокамерна дис-
функция, ритъм, тонове, шумове, артериално на-
лягане, периферен съдов статус и явления на за-
стойна сърдечна недостатъчност;
необходими изследвания—ЕКГ в покой—два
пъти годишно; холестерол и триглицериди—един
път годишно;
диспансерно наблюдение—от кардиолог.
4. Ритъмни нарушения—тахи- и брадиаритмии
4.1. Тахиаритмии
4.1.1. Надкамерни тахиаритмии—включват се
надкамерни екстрасистоли, надкамерни тахикар-
дии с риентри механизъм със или без допълнител-
на скрита връзка или WPW синдром, предсърдно
мъждене, предсърдно трептене, автоматични над-
камерни тахикардии; бенигнените надкамерни
екстрасистоли (функционален тип без органични
сърдечни заболявания) не се диспансеризират
периодичност и продължителност на наблюде-
нието—надкамерните тахикардии и тахиаритмии
с добра прогноза при липса на значимо сърдечно
заболяване се наблюдават в зависимост от често-
тата на пристъпите—малка честота на пристъпи—
1—2 пъти годишно, по-чести пристъпи—2—3 пъти
годишно; болните с органично сърдечно заболява-
не, тези с голяма симптоматика и чести пристъпи
подлежат на чест контрол—един път на 2 месеца,
а при необходимост—по-често до стабилизиране
на синусов ритъм, след това до 4 пъти годишно;
болните с висок риск (WPW синдром с чести прис-
тъпи, предсърдно мъждене с чести пристъпи или
хронично с тахиаритмия с трудно повлияване)
подлежат на болнично лечение за уточняване ин-
дикациите за аблация и регулиране на терапията;
след дехоспитализация наблюдението при болни с
неизвършена аблация е един път на 3 месеца, а след
успешна аблация—от един до два пъти годишно;
клиничен преглед—общ клиничен статус с на-
соченост към сърдечно-съдовата система;
необходими изследвания—ЕКГ в зависимост от
риска и прогнозата: при висок риск—ежемесечно,
при умерен риск—два—три пъти годишно, и при
нисък риск—един—два пъти годишно;
диспансерно наблюдение—от кардиолог.
4.1.2. Камерна тахиаритмия
Включват се камерни екстрасистоли от бениг-
нен тип без сърдечно заболяване и камерни тахи-
аритмии с нисък, умерено висок и висок риск.
Камерни екстрасистоли от бенигнен тип (без
сърдечно органично заболяване) се наблюдават
един път в годината в зависимост от симптомите
до изчезването им, а при зачестили камерни екст-
расистоли—контрол два пъти в годината. Камер-
ните тахиаритмии с добра прогноза (непродължи-
телна камерна тахиаритмия при здраво сърце или
при заболяване с добра левокамерна функция) се
наблюдава 2—3 пъти годишно, а по преценка—и
по-често. Камерната тахиаритмия с умерено теж-
ка прогноза (потенциално опасна) включва непро-