Държавен вестник, бр. 70, 2004 г., стр. 15

Б Р О Й  70
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  15
2. пълен обем от противоепидемични дей-
ности;
3. достъп до здравни дейности, включени в
национални, регионални и общински здравни
програми.
(3) Децата до 16-годишна възраст имат пра-
во на медицинска помощ извън обхвата на за-
дължителното здравно осигуряване.
(4) Децата, настанени в лечебни заведения
по чл. 5, ал. 1 от Закона за лечебните заведе-
ния, имат право на безплатни медико-социал-
ни грижи.
(5) Дейностите по ал. 1, 2, 3 и 4 се финанси-
рат от републиканския бюджет и от общински-
те бюджети и се ползват при условия и по ред,
определени с наредба на министъра на здраве-
опазването.
Чл. 83. (1) Чужденците, на които е разреше-
но дългосрочно пребиваване в Република Бъл-
гария, с изключение на лицата по чл. 24, ал. 1,
т. 5, 7, 8, 9, 10, 13, 14 и 16 от Закона за чужден-
ците в Република България, се ползват с меди-
цинска помощ по чл. 81 и 82 наравно с българ-
ските граждани.
(2) Извън случаите по ал. 1 чужденците,
които пребивават в Република България, зап-
лащат стойността на оказаната им медицинска
помощ по цени, определени от лечебното заве-
дение, при условия и по ред, регламентирани с
наредба на министъра на здравеопазването, ми-
нистъра на външните работи и министъра на
правосъдието.
(3) Чужденците, които пребивават кратко-
срочно в страната или преминават транзитно
през нея, са длъжни да имат сключена здравна
осигуровка или застраховка, покриваща разхо-
дите за лечение и болничен престой за времето
на пребиваване в страната, доколкото друго не
е предвидено в международен договор, по кой-
то Република България е страна.
(4) В случаите, при които задължителната
застраховка по ал. 3 се сключва при влизане в
страната, общите условия, минималната заст-
рахователна сума, минималната застраховател-
на премия и редът се определят с наредба на
Министерския съвет.
Раздел II
Права и задължения на пациента
Чл. 84. (1) Пациент е всяко лице, което е
потърсило или на което се оказва медицинска
помощ.
(2) Регистрацията на лице като пациент ста-
ва с неговото информирано съгласие, освен в
случаите, посочени със закон.
Чл. 85. Оценката на здравното състояние на
пациента не може да се основава на раса, пол,
възраст, етническа принадлежност, произход,
религия, образование, културно равнище, убеж-
дения, политическа принадлежност, сексуална
ориентация, лично и обществено положение или
имуществено състояние.
Чл. 86. (1) Като пациент всеки има право на:
1. зачитане на гражданските, политически-
те, икономическите, социалните, културните и
религиозните му права;
2. грижи от общността, в която живее;
3. достъпна и качествена здравна помощ;
4. повече от едно медицинско становище
относно диагнозата, лечението и прогнозата на
заболяването;
5. защита на данните, отнасящи се  до него-
вото здравословно състояние;
6. възнаграждение за работата, която извър-
шва, еднакво с това, което получава, ако не е
болен;
7. запознаване на достъпен език с неговите
права и задължения;
8. ясна и достъпна информация за здравос-
ловното му състояние и методите за евентуал-
ното му лечение.
(2) При хоспитализация пациентът има право:
1. да бъде посещаван от личния си лекар и от
специалиста, издал направлението за хоспита-
лизация;
2. да приема или да отказва посетители;
3. да ползва услугите на психотерапевт, юрист
и свещенослужител;
4. на образование и достъп до занимания,
отговарящи на неговите социални, религиозни
и културни потребности;
5. да получи информация за цената на всяка
една медицинска услуга, манипулация, лечение
и лекарствените препарати в доболничната и
болничната помощ.
(3) Правата на пациента се упражняват при
спазване на правилника за устройството, дей-
ността и вътрешния ред на лечебното заве-
дение.
Чл. 87. (1) Медицинските дейности се осъ-
ществяват след изразено информирано съгла-
сие от пациента.
(2) Когато пациентът е непълнолетен или е
поставен под ограничено запрещение, за извър-
шване на медицински дейности е необходимо
освен неговото информирано съгласие и съгла-
сието на негов родител или попечител.
(3) Когато пациентът е малолетен или неде-
еспособен, информираното съгласие се изразя-
ва от негов родител или настойник, освен в
случаите, предвидени със закон.
(4) При лица с психични разстройства и ус-
тановена неспособност за изразяване на инфор-
мирано съгласие то се изразява от лицата,  оп-
ределени по реда на чл. 162, ал. 3.
Чл. 88. (1) За получаване на информирано
съгласие лекуващият лекар (стоматолог) уве-
домява пациента, съответно неговия родител,
настойник или попечител, както и лицата по
чл. 162, ал. 3, относно:
1. диагнозата и характера на заболяването;
2. описание на целите и естеството на лече-
нието, разумните алтернативи, очакваните ре-
зултати и прогнозата;