Държавен вестник, бр. 33, 2019 г., стр. 39

БРОЙ  33	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  39  
съпротивления на въздуховодната мрежа и 
загубата на налягане в почвата. Смукателният 
вентилатор се избира и като се отчитат факто-
рите влажност и запрашеност на въздуха. Пре-
поръчително е вентилаторът да е с регулиране 
на оборотите.
8. За въздуховоди се използват пластмасови 
тръби от поливинилхлорид (PVC), полиетилен 
(PE) или полипропилен (PP) с кръгло или 
правоъгълно сечение. Съединенията на възду-
ховодите, преминаващи през вътрешността на 
сградата, се изпълняват уплътнени. Смукател-
ните въздуховоди се полагат с наклон, така че 
кондензът да изтича обратно към почвата или 
се предвижда дренажна шахта в най-ниската 
точка (например шахта за събиране на вода 
или връзка към канализационната система). 
9. Диаметърът на смукателния въздуховод 
се оразмерява в зависимост от дебита на транс-
портирания въздух. За механична смукателна 
вентилация са достатъчни диаметри от 80 mm 
до 125 mm. За естествена смукателна вентила-
ция се избират диаметри от 150 mm до 200 mm. 
Въздуховодите се проектират с минимален 
брой колена и хоризонтални участъци. Не се 
допуска използването въздухопропускащи шах-
ти или димоотводи. В сгради с голяма площ 
се проектират няколко отделни смукателни 
вентилационни инсталации. При по-големи 
инсталации на отделните клонове се поставят 
регулиращи клапи. 
10. Отворите за засмукване на пресен въз-
дух и отворите за изхвърляне на отработения 
въздух се проектират по правилата за раз-
полагане и за осигуряване на минималните 
препоръчителни разстояния съгласно БДС EN 
13779 от приложение № 28 на Наредба № 15 
от 2005 г. за технически правила и нормативи 
за проектиране, изграждане и експлоатация 
на обектите и съоръженията за производство, 
пренос и разпределение на топлинна енергия 
(ДВ, бр. 68 от 2005 г.). 
11. При механично вентилиране на почве-
ния въздух не се препоръчва вентилационните 
отвори, които служат за осигуряване на приток 
на външен въздух към нивото под подовата 
конструкция, да се разполагат по периметъра 
или по сутеренните стени. Това допринася за 
значително охлаждане на пода и загуба на на-
лягане. При естествена смукателна вентилация 
в изключителни случаи тези вентилационни 
отвори могат да се предвидят само когато удо-
влетворяват следните условия:
а) отворите са разположени възможно най-
отдалечено от местата на засмукване на въздух; 
б) местоположението на вентилационните 
отвори е такова, че не води до създаването на 
надналягане в нивото под подовата конструкция;
в) площта на вентилационните отвори за 
пресен въздух е по-малка от площта на смука-
телните отвори;
г) вентилационните отвори са защитени с 
решетка срещу котки, птици и гризачи;
д) засмуканият въздух се изхвърля над 
покрива на сградата посредством вертикален 
въздуховод;
е) изискванията за топлинна защита са из-
пълнени. 
12. При подаване на въздух от вътрешността 
на сградата към нивото под подовата конструк-
ция се предвиждат възвратни клапи с цел да не 
постъпва въздух от почвата към вътрешността 
на сградата. Този случай е възможен, когато в 
сградата функционира нагнетателна вентила-
ция, която поддържа надналягане в обитаемите 
помещения.
13. При механична смукателна вентилация 
е необходимо да се намалят отрицателните 
ефекти, като охлаждане на пода и основите, 
изсушаване на подпочвения слой, увеличаване 
кратността на въздухообмен. Това се постига с 
периодична работа на вентилатора. 
14. Механична смукателна вентилация на 
почвата се проектира така, че да не нарушава 
горивния процес на котли или да не предизвиква 
задименост на помещенията, където пребивават 
хора, както и вредно въздействие върху тяхното 
здраве. Когато е необходимо, въздухът за горене 
се доставя с въздуховод до котела. При възник-
ване на вероятност от поява на експлозивно 
опасни газове в почвата се препоръчва избор 
на друга вентилационна система.
15. Хоризонталната контактна конструкция 
над вентилируемия слой се изпълнява, както 
следва:
а) от 3-та категория на въздухоплътност – за 
системи за механична смукателна вентилация на 
почвата, инсталирани в съществуващи сгради, 
с изключение на случаите, посочени в чл. 38, 
ал. 2, т. 3; 
б) от 1-ва категория на въздухоплътност – във 
всички случаи извън тези, обхванати от буква 
„а“, когато хидроизолацията, устойчива на про-
никване на радон, е проектирана в съответствие 
с приложение № 2, като се използват по-ниски 
стойности на коефициента на сигурност α в 
зависимост от вида на вентилацията. 
Фиг. 3.1. Пренасяне на радон във външните стени 
чрез мрежа от перфорирани тръби, поставени в 
дренажното ниво, и недопускане на проникване 
на радон през топлинна изолация