Държавен вестник, бр. 45, 2011 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  45
да ги управляват и да се разпореждат с тях, 
както и някои осигурителни права, каквото 
е правото да получават еднократно до 50 % 
от натрупаните средства по индивидуалната 
партида при пожизнено намалена работо-
способност над 70,99 на сто (чл. 142, ал. 1, 
т. 2 КСО).
В искането се посочва, че с § 4а, ал. 5 
и 6  ПЗРКСО се нарушава чл. 17, ал. 3 и 
5 от Конституцията поради разпореждане с 
доходи без съгласието на техния притежател, 
а принудително отчуждаване може да се осъ­
ществява само за изрично посочените нужди 
и условия в чл. 17, ал. 5 от Конституцията.
Народните представители приемат, че с 
§ 4а, ал. 7 и 8 ПЗРКСО се създават раз­
поредби, които спазват собствеността на 
осигурените лица и наследниците им върху 
прехвърлените средства и евентуалното им 
нарастване. Прави се извод, че по този начин, 
без да се съобразява с волята на осигурените 
лица и пенсионноосигурителните дружества, 
„законодателят императивно намества“ ДОО 
в техните взаимоотношения и „посяга на 
правата на осигурените лица“ и се стига до 
противоречие с чл. 4, ал. 1 и абз. 5 от пре­
амбюла на Конституцията, които определят 
Република България за правова държава. Така 
тези разпоредби водят и до противоречие с 
чл. 5, ал. 1 – с принципа на върховенство на 
Основния закон.
Вносителите на искането обосновават 
противоречие на § 4а ПЗРКСО с чл. 57, ал. 1 
от Конституцията, според който „основните 
права на гражданите са неотменими“. Со­
чат, че правото на обществено осигуряване 
по чл. 51, ал. 1 от Конституцията е основно 
право, пряко свързано с правото на труд на 
гражданите (чл. 48 от Конституцията).
Конституционният съд конституира като 
заинтересовани страни Народното събрание, 
Министерския съвет, министъра на труда и 
социалната политика, министъра на финан­
сите, Върховния касационен съд, Върховния 
административен съд, Националната агенция 
за приходите, Комисията за финансов над­
зор, Комисията за защита на конкуренцията, 
Съюза на пенсионерите, Националния оси­
гурителен институт, Българската асоциация 
за допълнително пенсионно осигуряване, 
Конфедерацията на независимите синдикати 
в България, Конфедерацията на труда „Под­
крепа“, Съюза на работодателите и Съюза на 
юристите в България.
Съюзът на юристите в България приема, 
че „предоставянето на средства от страна на 
гражданите и внасянето им в професионални 
фондове представлява сделка между гражда­
ните и съответните фондове, а сключването 
на такава сделка е упражняване на правото 
на собственост…“, но „прехвърляне на сред­
ствата в друг пенсионен фонд, в случая ДОО, 
не представлява отнемане на тези средства от 
гражданите, не представлява отчуждаване на 
правото на собственост…, но съвсем сигурно 
представлява недопустимо от гледна точка 
на Основния закон посегателство на пра­
вото на разпореждане със собствеността на 
гражданите, тъй като „частната собственост е 
неприкосновена“, както гласи третата алинея 
на чл. 17 от Конституцията“.
Комисията за финансов надзор и Комисията 
за защита на конкуренцията в становищата си 
предимно изясняват правния режим на про­
фесионалните пенсионни фондове, анализират 
аспектите, в които § 4а ПЗРКСО предвижда 
изменение от досегашната уредба, без кате­
горично да изразят мнение за или против 
конституционосъобразността на оспорваната 
разпоредба.
Националният осигурителен институт, 
Конфедерацията на независимите синдикати 
в България, Конфедерацията на труда „Под­
крепа“, Министерският съвет, министърът на 
финансите, министърът на труда и социалната 
политика и Върховният касационен съд не 
споделят становището за противоконститу­
ционност на § 4а ПЗРКСО. Националният 
осигурителен институт подчертава, че още при 
включването в осигуряването в ППФ „държа­
вата се намесва, регулира процеса“. Приема, 
че „задължителността за осигуряване в ППФ 
също показва, че това е начин на реализиране 
на социалната функция на държавата, а не 
възможност за свободно договаряне на избора 
и условията за придобиване право на пенсия 
за ранно пенсиониране“. Според НОИ с § 4а 
ПЗРКСО „единствено се промени редът за 
възстановяване на сумите от ППФ, като те 
ще бъдат преведени еднократно за цялата 
група лица, посочени в ал. 1 на параграф 4а 
КСО“. Обръща се внимание на обстоятел­
ството, че според разчетите към 31.12.2010 г. 
средствата в ППФ са недостатъчни за изпла­
щане на пенсия за ранно пенсиониране и 
затова срокът за натрупване се удължава до 
31.12.2014 г., след който пенсионните фондове 
трябва да започнат да изплащат пенсиите за 
ранно пенсиониране на работещите в І и ІІ 
категория труд (§ 4 ПРЗКСО). Въз основа на 
състоянието на индивидуалните партиди НОИ 
определя, че жените, родени от 1 януари 1955 г. 
до 31 декември 1959 г., и мъжете, родени от 
1 януари 1952 г. до 31 декември 1959 г., биха 
били ощетени, ако получат пенсия за ранно 
пенсиониране от професионален пенсионен 
фонд. Създаването на § 4а в ПЗРКСО е в 
интерес на осигурените лица.
В становището на Министерския съвет се 
посочва, че „в индивидуалната осигурителна 
партида се капитализират осигурителните 
вноски, както и доходите от инвестиране на 
парите от фонда… Много важен елемент при 
провеждането на допълнително задължително 
пенсионно осигуряване е, че вноските в про­
фесионалните пенсионни фондове съгласно