Държавен вестник, бр. 98, 2019 г., стр. 47

БРОЙ  98	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  47  
Закона за устройство на територията, което 
изрично е посочено в § 5 от ДР на ЗУТ. Ус-
ловията за определяне на даден обект като 
такъв с национално значение са посочени в 
конкретните материални закони. Следва да 
се има предвид и това, че оспореният израз 
„обект с национално значение“ е употребен 
от законодателя в текста на чл. 39б, ал. 1, т. 1 
от ЗДС за нуждата от допускане на предва-
рително изпълнение на акта за отчуждаване, 
финализиращ отчуждителното производство 
в случаите, в които с влязъл в сила подробен 
устройствен план имотите са вече отредени 
за изграждане на национален обект или обект 
с национално значение. Тези две категории 
обекти са предпоставка за допускане на 
предварително изпълнение, а не основание 
за принудително отчуждаване. Влезлият в 
сила подробен устройствен план, предвиждащ 
изграждане на обекти – публична собственост 
на държавата, косвено е във връзка с едно 
от условията на конституционната норма за 
принудително отчуждаване, тъй като устано-
вява наличието на държавна нужда, която не 
може да бъде задоволена по друг начин. В тези 
обекти – публична собственост на държавата, 
влизат както национални обекти по смисъла на 
§ 1 от ДР на ЗДС, така и обекти с национално 
значение по смисъла на Закона за устройство 
на територията. Това следва от изброяването 
на тези обекти в чл. 205, т. 1 – 5 от ЗУТ, ко-
ито включват не само националните обекти, 
посочени в § 1 от ДР на ЗДС, но и други, за 
които законът допуска отчуждаване. Сред тях 
са и обектите с национално значение, за които 
в чл. 109, ал. 3, т. 1 от ЗУТ изрично се допуска 
изработване на подробен устройствен план. 
Поради това е конституционносъобразна ос-
порената разпоредба, поставяща като условие 
за предварително изпълнение наличието на 
влязъл в сила подробен устройствен план, с 
който имотът вече е отреден за изграждане на 
обект с национално значение по смисъла на 
Закона за устройство на територията, както 
и за национален обект по смисъла на § 1 от 
ДР на ЗДС.
Конституционният съд намира, че оспоре-
ният израз от чл. 39б, ал. 1, т. 1, който съдържа 
едно от основанията за предварително изпъл-
нение на акта за отчуждаване, следва да се 
разглежда в цялостния контекст на правната 
норма, а не отделно, както е направено в 
искането. Посочената разпоредба предвижда 
предварително изпълнение на акта за отчужда-
ване на двете категории обекти – национални 
и такива с национално значение, предвидени 
с подробния устройствен план, за да се защи-
тят особено важни държавни или обществени 
интереси, като и тук критерият е наличието 
на особено важен държавен интерес, който 
съответства на чл. 17, ал. 5 от Конституцията 
за наличие на държавни нужди.
Предпоставките за предварително изпъл-
нение на акта за отчуждаване са очертани в 
три точки в чл. 39б, ал. 1 от ЗДС по отноше-
ние и на двата вида национални обекти, като 
преценката за наличието им е предоставена 
на безпристрастен съд, което е гаранция за 
защита на правата на собствениците на отчуж-
дените имоти. Конституционният съд е имал 
повод да посочи в Решение № 5 от 2003 г. по 
к.д. № 5/2003 г., че „съдебната защита е най-
висшата правна гаранция както за защита на 
правата и законните интереси на гражданите 
и юридическите лица, така и като гаранция 
за законосъобразност на издаваните от изпъл-
нителната власт административни актове“.
Следва да се отбележи и обстоятелството, 
че това, дали даден обект е такъв с национално 
значение, е предмет не на съдебното произ-
водство по чл. 39б, ал. 1 от ЗДС за допускане 
на предварително изпълнение, а на съдебното 
производство по оспорване на подробния ус-
тройствен план, предвиждащ изграждането 
му, или на производството по оспорване на 
решението на Министерския съвет, с което 
обектът е обявен за такъв с национално 
значение. Тези производства, инициирани 
от собствениците на имотите и развили се с 
тяхно участие, предхождат отчуждаването и 
гарантират правата на частните собственици.
Нужно е да се подчертае и това, че с иска-
нето на президента не се оспорва предвари-
телното изпълнение на акта за отчуждаване 
за изграждане на национални обекти, което 
налага извод, че самият вносител не счита, че 
в тази си част разпоредбата е противоконститу-
ционна. Поради еднаквото правно положение 
на двата вида обекти съгласно устройствения 
закон – обекти, публична собственост на дър-
жавата по чл. 205 от ЗУТ, Конституционният 
съд намира, че включването на израза „обект 
с национално значение“ в текста на чл. 39б, 
ал. 1, т. 1 от ЗДС не противоречи на чл. 17, 
ал. 5 от Конституцията.
Принципът на правовата държава изисква 
от законодателя да е последователен и предви-
дим. Необходимо е приеманите от него закони 
да гарантират правната сигурност и да зачитат 
придобитите от гражданите и юридическите 
лица права, без да ги засягат непропорци-
онално. Когато се налага ограничаване на 
конституционно защитени права, то следва да 
бъде правно обосновано и еднакво за всички 
в името на друг също така конституционно 
защитен обществен интерес.
Оспорената разпоредба не нарушава изис-
кването за пропорционалност като проявление 
на принципа на правовата държава по чл. 4, 
ал. 1 от Конституцията, защото ограничението 
на частната собственост на физическите и 
юридическите лица е по силата на конститу-
ционната норма на чл. 17, ал. 5 и съответната 
є разпоредба на чл. 32, ал. 1 от ЗДС, допус-