Държавен вестник, бр. 22, 2020 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  22
на Пакистан, която съгласно законите 
на Пакистан и международното право 
е зона, в която Пакистан упражнява 
суверенни права и изключителна юрис­
дикция по отношение на природните 
ресурси на морското дъно, подпоч­
веното пространство и прилежащите 
водни площи;
г) терминът „лице“ включва физическо 
лице, дружество или всяко друго сдру­
жение от лица; 
д) терминът „дружество“ означава всяко 
юридическо лице или всяко образува­
ние, което се третира като юридическо 
лице за целите на данъчното облагане;
е) термините „предприятие на едната до­
говаряща държава“ и „предприятие на 
другата договаряща държава“ означават 
съответно предприятие, ръководено 
от местно лице на едната договаряща 
държава, и предприятие, ръководено 
от местно лице на другата договаряща 
държава;
ж) терминът „международен транспорт“ 
означава всеки превоз с кораб, само­
лет, железопътно или пътно превозно 
средство, използвани от местно лице 
на едната договаряща държава, освен 
когато такива превозни средства се 
използват единствено между места, 
намиращи се в другата договаряща 
държава;
з) терминът „национално лице“ означава:
(i) всяко физическо лице, притежаващо 
гражданството на едната договаряща 
държава;
(ii) всяко юридическо лице, гражданско 
дружество или сдружение, чийто 
статут се определя от действащите 
закони в едната договаряща държава;
и) терминът „компетентен орган“ озна­
чава: 
(i) по отношение на България – минис­
търа на финансите или упълномощен 
представител;
(ii) по отношение на Пакистан – Феде­
ралния борд за приходите или негов 
упълномощен представител;
к) терминът „данък“ означава български 
данък или пакистански данък, според 
изискванията на контекста.
2. При прилагането на Спогодбата във 
всеки момент от едната договаряща държава 
всеки термин, който не е определен в нея, ще 
има значението, което му придава към този 
момент законодателството на тази държава 
по отношение на данъците, обхванати от 
Спогодбата, освен ако контекстът не изисква 
друго. Всяко значение, определено в прило­
жимите данъчни закони на тази държава, 
ще има предимство спрямо значението на 
този термин, определено в други закони на 
тази държава.
Член 4
Местно лице
1. За целите на тази Спогодба терминът 
„местно лице на едната договаряща дър­
жава“ означава всяко лице, което съгласно 
законодателството на тази държава подлежи 
на данъчно облагане в нея поради своето 
местожителство, местопребиваване, място 
на управление, място на учредяване или 
всеки друг критерий от подобно естество, 
като също включва тази държава и всяко 
нейно политическо подразделение или орган 
на местна власт. 
Този термин обаче не включва лице, което 
подлежи на данъчно облагане в тази държава 
само по отношение на доходи от източници 
в тази държава. 
2. Когато въз основа на разпоредбите на 
ал. 1 едно физическо лице е местно лице на 
двете договарящи държави, тогава неговото 
положение се определя, както следва:
а) то се счита за местно лице само на дър­
жавата, в която разполага с постоянно 
жилище; ако то разполага с постоянно 
жилище в двете държави, то се счита за 
местно лице само на държавата, с която 
има по-тесни лични и икономически 
връзки (център на жизнени интереси);
б) ако държавата, в която е центърът на 
жизнените му интереси, не може да бъде 
определена или ако то не разполага с 
постоянно жилище в нито една от двете 
държави, то се счита за местно лице 
само на държавата, в която обичайно 
пребивава;
в) ако то обичайно пребивава в двете 
държави или в нито една от тях, то се 
счита за местно лице само на държа­
вата, на която е гражданин;
г) ако то е гражданин и на двете държави 
или на нито една от тях, компетентните 
органи на договарящите държави ще 
решат въпроса чрез взаимно споразу­
мение.
3. Когато в съответствие с разпоредбите 
на ал. 1 лице, което не е физическо лице, е 
местно лице на двете договарящи държави, 
компетентните органи на договарящите 
държави ще положат усилия да определят 
чрез взаимно споразумение договарящата 
държава, на която това лице се счита за 
местно лице за целите на Спогодбата, като 
вземат предвид мястото на действителното 
му управление, мястото на учредяване или 
създаване и всички други относими фактори. 
При липсата на такова споразумение това 
лице няма да има право на облекченията 
или освобождаването от данък, предвидени в 
тази Спогодба, освен в степента и по начина, 
които могат да бъдат договорени от компе­
тентните органи на договарящите държави.