Държавен вестник, бр. 87, 2012 г., стр. 97

БРОЙ  87	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  97  
2.20. При изгубването на тревното покритие 
в участъци, където са разлети масла и бен­
зин, може да се наложи отстраняване на гор­
ния – 20 – 30 сm – почвен пласт и заменянето 
му с годен или с чимове.
2.21. За доброто и качествено изграждане и 
за поддържането на земни летателни писти се 
осъществява тесен контакт и се търсят консул­
тация и съдействие с местните земно-механични 
лаборатории. 
2.22. При интензивна експлоатация на земни 
летателни писти за доброто опазване на тревната 
покривка на около 2 седмици да се сменя мес­
тоположението на изпълнителния старт.
2.23. Поддържането на грунтови летища и 
площадки без тревна покривка включва:
– запълване и подравняване на коловозите;
– планировка и уплътняване на повърхността;
– мероприятия против прахообразуване.
2.24. Подравняване на коловози с дълбочина, 
по-малка от Нmax и Нexp, се извършва веднага след 
приключване на полетите на ВС. Коловози с 
дълбочина до 6 сm се отстраняват чрез валиране 
с 3 – 5-тонни валяци при влажност на почвата, 
близка до оптималната. Коловози и дупки с 
дълбочина до 15 сm се запълват с хумусна почва, 
като повърхността предварително се набраздя­
ва на дълбочина до 5 сm, а при дълбочина над 
15 сm първо се насипва минерална, а след това 
хумусна почва. Когато дебелината на насипите 
е до 20 сm, се валира на един пласт, а при по-
голяма дебелина – в два пласта.
Не се разрешава запълването на коловози 
с пясък, баластра, сгурия и други материали с 
качества, различни от тези на масовата почва.
2.25. На земни летателни полета без тревна 
покривка с песъчливи, баластрени и прахови 
почви систематично се извършват планировъчни 
работи, придружени с овлажняване и валиране 
с гладки валяци.
2.26. Не се допуска наличие на несвързани 
каменни материали и силно запрашаване.
За обезпрашаването най-подходящо е пери­
одичното овлажняване на повърхността чрез 
напръскване с вода от автоцистерни.
3. Поддържане на дренажни отводнителни 
системи
3.1. Поддържането на дренажните отводни­
телни системи има за цел да осигури постоянна 
изправност на всички елементи на системата с 
оглед нормалното отвеждане на повърхностните 
и недопустимо високите подпочвени води. При 
повреда може да се получи размекване, про­
падане, заблатяване и др., които да доведат до 
преждевременно разрушаване на изкуствените 
настилки.
3.2. Събирателните шахти на системата винаги 
са затворени, като се отварят временно само за 
проверка или за почистване. Не се разрешава без 
специален проект да се извършват земни работи 
в близост до отводнителните системи, както и 
да се изграждат каквито и да било съоръжения 
по тяхното трасе.
3.3. Оглед и проверка на системата се извършва 
есенно време при подготовката на есенно-зимната 
експлоатация (1,0 – 1,5 месеца преди началото 
на замръзването), напролет след окончателното 
стопяване на снега и лятно време след силни 
интензивни валежи.
3.4. Евентуално затлачени шахти и тръби, 
които не провеждат нормално дъждовните води, 
се почистват. Особено внимание се отделя на 
дъждоприемните шахти, покритите канали и 
заустванията в откритите водоеми.
3.5. Проверка на изправността на тръбите се 
извършва чрез изпускане в шахтите на обилно 
количество вода чрез автоцистерна или чрез 
огледала и фенери.
3.6. Евентуално затлачени тръби се почистват 
незабавно по методите за почистване на градските 
канални мрежи. При необходимост от машинно 
почистване се търси съдействие на градските 
комунално-битови служби, които обикновено 
притежават специална механизация.
3.7. Постоянната изправност и нормално 
действащата отводнителна система са гаранция 
за доброто състояние на летателното поле и ус­
ловие за непрекъсната и безопасна експлоатация 
на всяко летище.
4. Oценка на техническото състояние на ле­
тищните настилки
Оценката на фактическото състояние на по­
върхността на летищните настилки се извършва 
въз основа на резултатите от визуалното оглеж­
дане и измерване на допустимите величини на 
деформациите, настъпили върху тях.
Визуална оценка на състоянието на настилките
Всички повреди, забелязани на повърхността 
на настилките, се нанасят в плана за повредите 
с обозначаване на техния вид и размери, както 
примерно е показано на фиг. 13-1, 13-2 и табл. 
13-5, 13-6.
Техническото състояние на настилката според 
вида на размерите на дефектите се оценява чрез 
сравнение с допустимите величини на повредите, 
отразени в табл. 13-4.
Таблица 13-4
№
Вид на 
дефектите
Допустими величини на 
дефектите
А. Монолитни бетонни и армирани бетонни 
настилки
1.
Пу к натини 
в различно 
направление
Отношението на дължината 
на пукнатините (m) към площ­
та на плочата (m2) не може да 
превишава 0,3 за бетонни и 0,4 
за стоманобетонни настилки. 
Всички пукнатини се запълват 
като фуги и поддържат като 
такива
2.
Мрежовидни 
пукнатини
Неограничено като пукнатини 
с широчина, по-голяма от 
0,3 mm, се запълват и третират 
като фуги