Държавен вестник, бр. 15, 2024 г., стр. 11

БРОЙ  15	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  11  
дейността си, включително и по отношение 
на постоянните комисии, в правилник. Трай-
на е практиката на Конституционния съд, 
че преценката за конституционосъобразност 
на акт на Народното събрание е с оглед на 
спазването на конституционните разпоредби, 
а не тези на Правилника за организацията и 
дейността на Народното събрание (Решение 
№ 3 от 1991 г. по к.д. № 17 от 1991 г., послед-
но в Решение № 2 от 2021 г. по к.д. № 13 от 
2020 г.). Евентуалното нарушаване на проце-
дурни правила, уредени в правилника по чл. 73 
от Конституцията, самї по себе си не може 
да обоснове противоконституционност на акт 
на парламента, освен ако това нарушение не 
обосновава нарушение на установени в Кон-
ституцията ценности, принципи и конкретни 
разпоредби и не възпрепятства необходимата 
приоритетна защита на други конституционно 
установени ценности.
От тази принципна позиция Конституцион-
ният съд не намира основание да се отклони 
в настоящото производство. Внимателният 
прочит на действащия правилник на Народ-
ното събрание показва, че в него дори няма 
установено специално правило предложението 
за произвеждане на национален референдум да 
бъде разпределено на Комисията за прякото 
участие на гражданите и взаимодействието с 
гражданското общество като водеща. В правил-
ника отсъства също така изрично изискване за 
определяне на водеща комисия и на проектите 
за решения на парламента – разпределението 
на проектите на решения между съответните 
постоянни комисии е предоставено на прецен-
ката на председателя на парламента – чл. 85, 
ал. 3 ПОДНС, поради което Конституционният 
съд намира за неоснователен този довод на 
вносителя за противоконституционност на 
Решението от 7.07.2023 г.
В искането се поддържа също така, че Ре-
шението от 7.07.2023 г. е противоконституци-
онно, защото на заседанието на Комисията по 
правни въпроси не са „изчетени или включени 
никакви мотиви“ към проекта на решение, 
с което се отхвърля предложението на ини-
циативния комитет, което е в нарушение на 
чл. 13, ал. 7 ЗПУГДВМС, както и че проектът 
на решение е немотивиран. Конституционният 
съд не приема тези доводи. В Решение № 1 от 
2013 г. по к.д. № 5/2012 г. съдът подчертава, 
че „[с]ъщността на парламентарните комисии 
като помощни органи на парламента определя 
и препоръчителния характер на решенията 
им, които едва с приемането им от пленарния 
състав на Народното събрание придобиват 
юридически характер“ (и цитираната в решени-
ето практика на съда). Ето защо, дори да има 
допуснато процедурно нарушение в работата 
на Комисията по правни въпроси, само то 
не може да обоснове противоконституцион-
ност на съответното решение на парламента. 
Наред с това, когато един колективен орган 
обсъжда и приема даден акт, мотивите на 
такъв акт обективно се извеждат от проведе-
ните разисквания. Съдържанието на доклада 
на Комисията по правни въпроси, както е 
депозиран и с който са запознати народните 
представители в пленарното заседание (видно 
от протокола от заседанието на Комисията 
и от стенографския протокол от пленарното 
заседание от 7.07.2023 г.), обективно възпро-
извежда проведената във водещата комисия 
дискусия и фактически представлява мотиви на 
проекта за решение, предложен от комисията.
Що се отнася до твърдяната от вносителя 
липса на мотиви на Решението от 7.07.2023 г., 
видно от посочения стенографски протокол 
от пленарното заседание на Народното събра-
ние, в хода на обсъждане на предложението 
за произвеждане на национален референдум 
народните представители са били запознати 
с доклада на Комисията по правни въпроси, 
с нейния проект за решение, с мотивите на 
вносителите на предложението за произвеж-
дане на национален референдум, провели са 
обширна дискусия и свободно са изразени 
различни, включително противоположни, 
тези. Предоставена е необходимата и доста-
тъчна информация за формиране на вътреш-
но убеждение у народните представители. В 
настоящия случай от обсъждането ясно се 
извеждат мотивите на оспореното решение, 
поради които мнозинството от Народното съб- 
рание е гласувало за неговото отхвърляне. В 
обнародвания акт се сочи именно „доклада на 
Комисията по правни въпроси и становищата, 
отразени в него“. Мотивировката на един акт 
може да се съдържа и в друг акт, на който 
органът се позовава, както това е в насто-
ящия случай. Този акт е публично достъпен 
на електронната страница на Народното съб- 
рание. Фактът на запознаване на народните 
представители с този акт е удостоверен в сте-
нографския протокол от пленарното заседание 
на Народното събрание, на което е прието 
решението за отхвърляне на предложението 
за произвеждане на референдум.
Важно е да се отбележи, че от стенограф-
ския протокол от пленарното заседание на 
парламента, когато оспореното решение е 
прието, е ясно основанието, което е моти-
вирало мнозинството да приеме Решението 
от 7.07.2023 г. – разбирането, че въпросът, 
съдържащ се в предложението за национа-
лен референдум, би представлявал пряко 
нарушение на Договора за присъединяване 
на България към Европейския съюз, както и 
на член 140 ДФЕС. 
В обнародваното решение на Народното 
събрание като основание за неговото приемане 
са посочени чл. 86, ал. 1 от Конституцията 
и чл. 13, ал. 8 във връзка с чл. 10, ал. 1, т. 5 
ЗПУГДВМС. Член 86, ал. 1 от Конституцията