Държавен вестник, бр. 53, 2014 г., стр. 63

БРОЙ  53	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  63  
Промените в законодателството винаги 
трябва да бъдат отчитани и съобразявани 
както при осъществяване на контрол за 
конституционосъобразност, така и на кон-
трол за законосъобразност. На плоскостта 
на настоящото конституционно дело това 
означава, че съответствието на оспорения 
указ на президента с Конституцията и закона 
трябва да бъде преценено допълнително и с 
оглед на настъпилите след издаване на указа 
изменения в Изборния кодекс, и с наличи-
ето на допълнителен втори указ. Безспорно 
е, че в резултат на измененията в Изборния 
кодекс, последвани от издадения втори указ 
на президента, съставът на Централната изби-
рателна комисия съответства на изискванията 
на новата редакция на чл. 46 ИК.
Конституционният съд не осъществява 
правораздаване по смисъла на глава шеста 
на Конституцията, което се осъществява от 
съдебната система (в този смисъл Решение 
№ 18 от 1993 г. по к.д. № 19 от 1993 г.). Наред 
с това при осъществяване на основание на 
изричната компетентност на съда допълни-
телни правомощия той разрешава конкретни 
правни спорове от областта на публичното 
право. При тях предмет на контрол за консти-
туционосъобразност не са законите, а актове 
с ненормативен характер – решения на Народ-
ното събрание и укази на президента. В тези 
само изрично предвидени от Конституцията 
случаи (вж. Определение № 2 от 2005 г. по 
к.д. № 5 от 2005 г.) Конституционният съд 
решава различни по вид конкретни правни 
спорове, което се изразява в прилагане на 
правото към всеки отделен случай. 
За да осъществи Конституционният съд 
правораздаване, трябва да съществува правен 
спор, който да се разреши от съда. Правните 
спорове, които решава Конституционният 
съд, са специфични по вид и са свързани с 
твърденията на вносителите на исканията за 
несъответствие на закон и решение на Народ-
ното събрание или на указ на президента с 
Конституцията. Целта на осъществявания от 
Конституционния съд контрол е да премахне 
твърдяното несъответствие и да установи вър-
ховенството на Конституцията. Поради това и 
конституционният контрол няма основание да 
се развие тогава, когато Народното събрание 
и президентът са предприели междувременно 
действия за отстраняване на последиците, 
породили правния спор. В резултат на общите 
действия с изменението на закона и издава-
нето на втори указ издадените от президента 
оспорен и нов указ общо са в съответствие 
с новия закон, поради което и понастоящем 
съставът на Централната избирателна комисия 
съответства на действащия в момента закон.
Наличието на правен спор, чиито после-
дици да бъдат отстранени с решението на 
Конституционния съд, е необходимото условие 
за провеждане на производство пред съда. 
Правният спор трябва да е налице както към 
момента на образуване на делото, така и към 
момента на произнасяне по допустимостта на 
искането, и към момента на произнасяне по 
съществото на спора. В конкретния случай 
правният спор е свързан със законността на 
състава на Централната избирателна комисия, 
преценен през призмата за конституционо­
съобразност на оспорения указ на президен-
та. Липсата на такъв спор към момента на 
произнасянето от Конституционния съд по 
същество по настоящото дело и на после-
дици, които да бъдат отстранени от съда, 
прави произнасянето от съда безпредметно, 
а производството по делото – недопустимо. 
По горните съображения искането на 
вносителите следва да бъде отклонено като 
недопустимо и производството по делото 
следва да бъде прекратено, поради което и на 
основание чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията 
и чл. 12, ал. 1, т. 2, чл. 14, ал. 1 и чл. 19, ал. 1 
и 2 ЗКС съдът
О П Р Е Д Е Л И :
Отклонява искането на 117 народни пред-
ставители от 42-рото Народно събрание за 
установяване на противоконституционност на 
Указ № 53 от 20 март 2014 г. на президента на 
Република България за назначаване членове 
на Централната избирателна комисия (ДВ, 
бр. 26 от 21.03.2014 г.).
Прекратява производството по делото.
Връща искането на подателите му. 
Председател: 
Димитър Токушев
СТАНОВИЩЕ
по конституционно дело № 6 от 2014 г. 
на конституционния съдия Цанка Цанкова
Като приемам диспозитива на определе-
нието, постановено от Конституционния съд 
по к.д. № 6 от 2014 г., с което делото се пре-
кратява, намирам, че мотивите, така както 
са разработени и отразени в определението, 
не следват неотклонно диспозитива на опре-
делението.
Възприетите мотиви към определението са 
оправдани в случай, че се разглежда делото по 
същество. В такъв случай е необходимо както 
подробно излагане на становището, мотиви-
ращо позицията на вносителите на искането, 
така и това на заинтересованите страни, и 
тези становища са предмет на обсъждане от 
Конституционния съд (КС). След като съдът е 
приел, че отклонява искането и не разглежда 
спора по същество (каквато възможност дава 
чл. 25, ал. 2 от Правилника за организацията 
на дейността на Конституционния съд), възпро-
извеждането им в контекста на мотивите не 
само не съответства на диспозитива, но може