Държавен вестник, бр. 63, 2008 г., стр. 7

Б Р О Й  63
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
ността по организиране стопанисването на дър-
жавното имущество, създава условия за пренеб-
регване на конституционноправния престиж на
другите висши държавни органи и води до него-
вото накърняване. Непосредствена последица
от това са възможни затруднения и дори евен-
туалната практическа невъзможност за функ-
ционирането на държавните институции. За да
се предотврати настъпването на подобни недо-
пустими от гледна точка на основния закон
последици, е необходимо издаването на подоб-
ни актове да става след постигане на съгласие
със заинтересуваните институции.
В сградата, посочена в § 92, ал. 2 от преход-
ните и заключителните разпоредби на Закона
за изменение и допълнение на Закона за горите
(ДВ, бр. 48 от 2008 г.), са настанени Софийска-
та апелативна прокуратура, структури на Смет-
ната палата и други органи. Софийската апела-
тивна прокуратура е част от системата на про-
куратурата и принадлежи към съдебната власт.
Сметната палата е конституционно установен
държавен орган. Конституционният статус на
тези органи не може да бъде накърняван и тях-
ната дейност не може да бъде затруднявана чрез
произволно отнемане на ползвания от тях сгра-
ден фонд. Без него те не могат практически да
осъществяват дейността си. Поради особеното
място на съдебната власт (част от която се явя-
ва прокуратурата) в конституционната система
на разделението на властите разпореждането с
посочения обект не би могло да се осъществи
без съгласието на институцията, чиито интере-
си в конкретния случай се засягат. При гласува-
не на оспорвания текст на § 92, ал. 2 от преход-
ните и заключителните разпоредби на Закона
за изменение и допълнение на Закона за горите
такова съгласие нито е искано, нито е давано,
поради което атакуваната законова разпоредба
влиза в противоречие не само с принципа за
разделение на властите (чл. 8 от Конституция-
та), но и с принципа за независимост на съдеб-
ната власт, прокламиран в чл. 117, ал. 2 от ос-
новния закон.
Изземването на конституционни функции,
които принадлежат на Министерския съвет от
страна на Народното събрание, е нарушение на
принципа на разделение на властите, на прин-
ципите на правовата държава и върховенство-
то на Конституцията. Конституционно недопус-
тимо е със закон да се възлага на правителство-
то да изпълни конкретно по съдържание задъл-
жение, като на практика оформи съответните
актове за отнемане и предоставяне на описания
в законовата разпоредба имот—публична дър-
жавна собственост. Министерският съвет не би
могъл да осъществи тези действия без съгласи-
ето на институциите,  чиито  интереси  в  кон-
кретния  случай  се засягат—Прокуратурата на
Република България и Сметната палата. Конс-
титуционно неприемливо е да се решават въп-
роси, свързани с материалното осигуряване на
една държавна агенция за сметка на отнемане
на ползването на имот—публична държавна
собственост, от конституционно установени и
независими от изпълнителната власт органи,
като по този начин се засяга техният конститу-
ционен статус. Народното събрание не може да
решава въпроси, свързани с отнемане и предос-
тавяне на имоти—публична държавна собстве-
ност, в нарушение на основни конституционни
принципи. Извън правомощията на Народното
събрание е определянето на конкретния имот,
който следва да бъде предоставен на Държав-
ната агенция по горите. Министерският съвет,
изпълнявайки указанието за издаване на съот-
ветните актове за предоставяне на посочения
по-горе имот на Държавната агенция по гори-
те, би действал като администрация, обвързана
с конкретно задължително предписание—нор-
мативно по своята външна форма, но не и по
съдържание, доколкото атакуваният текст от
закона съдържа разпореждане за предоставяне
на конкретен имот. Това е така, защото с по-
сочването на конкретен имот, индивидуализи-
ран по вид, местонахождение и дори акт за пуб-
лична държавна собственост, се предопределя
съдържанието на актовете, които Министерс-
кият съвет трябва да издаде, и по същество се
изземват правомощия, включени в негова ком-
петентност. Чрез упражняването им от Народ-
ното събрание в нарушение на чл. 106 от Конс-
титуцията се допускат нарушения и на залегна-
лите в основния закон принципи, прокламира-
ни във: чл. 4, ал. 1— Република България е пра-
вова държава и се управлява според Конститу-
цията и законите на страната; чл. 5, ал. 1—Кон-
ституцията е върховен закон и другите закони
не могат да є противоречат; чл. 8—разделение
на властите, както и чл. 117, ал. 2—независи-
мост на съдебната власт.
Поради това оспореният с искането на глав-
ния прокурор на Република България  текст от
§ 92, ал. 2 от преходните и заключителните раз-
поредби на Закона за изменение и допълнение
на Закона за горите (ДВ, бр. 43 от 2008 г.) след-
ва да се обяви за противоконституционен.
По изложените съображения и на основание
чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията на Републи-
ка България Конституционният съд
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционна разпо-
редбата на § 92, ал. 2 от преходните и заключи-
телните разпоредби на Закона за изменение и
допълнение на Закона за горите (ДВ, бр. 43 от
2008 г.) в частта: “представляващ осеметажна
административна сграда, находяща се в гр. Со-
фия, район “Възраждане”, ул. Антим I № 17,
подробно описана в акт за публична държавна
собственост № 00440/18.ХI.1997 г. на областния
управител на област София”.
Председател: Румен Янков
900