Държавен вестник, бр. 101, 2009 г., стр. 160

СТР.  160	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  101
Чл. 4. (1) Правото на възстановяване на 
данък върху добавената стойност се упражнява 
от лицата по чл. 2 чрез подаване на искане 
за възстановяване до компетентния орган по 
приходите на Националната агенция за прихо­
дите, посредством електронен портал, създаден 
в държавата членка по установяване на лицето. 
(2) Получаването на искането от Нацио­
налната агенция за приходите се удостоверява 
чрез изпращане на електронно потвърждение до 
държавата членка по установяването на лицето.
(3) Информацията в искането за възстано­
вяване, както и евентуално поисканата допъл­
нителна информация се предоставя от лицето 
по чл. 2 на български или английски език.
(4) В искането за възстановяване лице­
то по чл. 2 трябва да посочи описание на 
икономическата си дейност чрез хармонизи­
раните кодове, определени в чл. 34а, пар. 3, 
втора алинея от Регламент (ЕО) 1798/2003 на 
Съвета от 7 октомври 2003 г. относно адми­
нистративното сътрудничество в областта на 
данъка върху добавената стойност въз основа 
на класификацията NACE, утвърдена съгласно 
Регламент (ЕО) № 1893/2006, с който е изме­
нен Регламент (ЕО) 3037/90 (Регламент (ЕО) 
1798/2003 на Съвета).
(5) В искането за възстановяване лицето по 
чл. 2 следва да посочи естеството на придоби­
тите стоки и услуги, описани в съответствие с 
кодовете от приложение № 2. Когато лицето 
използва код 10, посочва и естеството на до­
ставените стоки и услуги. 
(6) Към искането за възстановяване не се 
представят копия от фактурите и документите 
за внос.
Чл. 5. (1) Правото на възстановяване на данък 
върху добавената стойност за закупени стоки 
и получени услуги се отнася за фактурирани 
доставки, по които данъкът е станал изискуем, 
както и за осъществен внос на територията на 
страната през периода на възстановяване. 
(2) Правото се упражнява лично или чрез 
упълномощено лице.
(3) Лицето по чл. 2 може да упражни правото 
си на възстановяване на данъка върху добаве­
ната стойност най-късно до 30 септември на 
календарната година, следваща годината, през 
която е възникнало правото на възстановяване 
на данъка.
(4) Периодът, за който се извършва възста­
новяване на данъка, е календарно тримесечие 
и/или календарна година. Искането за възста­
новяване на данък върху добавената стойност 
може да се отнася за период, по-кратък от ка­
лендарно тримесечие, само когато този период 
е остатък от календарната година. 
(5) Когато искането е за период от календарно 
тримесечие, сумата на данъка за възстановяване 
не може да бъде по-малка от 800 лв.
(6) Когато искането е за период от една 
календарна година или за остатъка от същата, 
сумата на данъка за възстановяване не може 
да бъде по-малка от 100 лв.
(7) Пропуснати фактури за доставки или 
документи за внос за периоди, обхванати в 
предшестващи искания, се включват в искане, 
подадено за следващи периоди, най-късно в 
срока по ал. 3.
Чл. 6. (1) Ако след подаването на искането 
за възстановяване на данъка има промяна в 
посочения от лицето по чл. 2 коефициент за 
право на частичен данъчен кредит, лицето има 
право да коригира посочената в предходно 
искане сума за възстановяване или вече въз­
становена сума.
(2) Корекцията се извършва през календар­
ната година, следваща периода на възстановя­
ване, с представяне на декларация, подадена 
чрез електронния портал на държавата членка 
по установяване на лицето по чл. 2, в срок до 
30 септември на същата година.
(3) Когато лицето по чл. 2 установи нeпра­
вилно отразени фактури или документи за внос 
в подадено от него искане за възстановяване, 
може да подаде корекционно искане за въз­
становяване. Корекционното искане може да 
бъде подадено до края на календарната година, 
следваща периода на възстановяване.
Чл. 7. (1) Компетентният орган по приходите 
възстановява данъка въз основа на полученото 
искане, след като по реда на Данъчно-осигу­
рителния процесуален кодекс установи, че са 
налице условията на Закона за данък върху 
добавената стойност, Правилника за прилагане 
на Закона за данък върху добавената стойност 
и тази наредба, относно правото на възстано­
вяване на данъка. 
(2) В срок четири месеца от получаване на 
искането за възстановяване органът по прихо­
дите изпраща в електронен вид на държавата 
членка по установяване на лицето по чл. 2 за 
връчване своето решение да одобри или от­
хвърли цялостно или частично искането. 
(3) Когато органът по приходите прецени, 
че не разполага с необходимата информация, 
относима към искането за възстановяване, може 
да изиска в срока по ал. 2 по електронен път 
допълнителна информация от лицето по чл. 2, 
упълномощеното от него лице или държавата 
членка по установяване на лицето. 
(4) Ако е необходимо, органът по приходите 
може по реда на ал. 3 да поиска нова допъл­
нителна информация.
(5) В срока по ал. 2 органът по приходите 
може да поиска да бъде предоставено копие 
или оригинал на фактурата или документа за 
внос. След приключване на производството 
оригиналните документи се връщат на лицето.
(6) Срокът за представяне на информацията 
по ал. 3 – 5 е един месец от получаване на 
искането за допълнителна информация.