Държавен вестник, бр. 16, 2018 г., стр. 55

БРОЙ  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  55  
20. „Разширено и подредено (насочено) поле“ 
е радиационно поле, в което потокът на йони-
зиращите частици и неговите разпределения по 
посока и енергия са същите, както в разширеното 
поле, но потокът е еднопосочен.
21. „Сиверт“ (Sv) е специалното наименование 
на мерната единица за еквивалентна или ефек-
тивна доза. Един сиверт е равен на един джаул 
на килограм: 1 Sv = 1 J.kg-1.
22. „Стандартизирани данни“ са данните за 
условен човек на Международната комисия за 
радиологична защита (МКРЗ), използвани при 
изчисляването на вторичните (производните) 
граници и границите, използвани за целите на 
радиационния контрол и планиране на защитата.
23. „Сферичен фантом (сфера)“ на МКРЕ 
е модел на човешко тяло (фантом), въведен 
от Международната комисия по радиационни 
единици (МКРЕ), който представлява сфера 
от тъканно-еквивалентно вещество с диаметър 
30 cm, плътност 1 g.cm-3 и масов състав 76,2 % 
кислород, 11,1 % въглерод, 10,1 % водород и 
2,6 % азот. 
Сферата на МКРЕ се използва като рефе-
рентен фантом при определяне на величината 
еквивалентна доза.
24. „Тъканен тегловен фактор“ wТ е безразмер-
на величина (тегловен фактор), чиято стойност 
отчита относителния принос на даден орган 
или тъкан към общото увреждане на здравето 
в резултат на облъчване на цялото тяло и въз-
никване на  стохастични ефекти.
Стойностите на тъканните тегловни фактори 
wТ са:
Органи или тъкани
wТ*
Костен мозък (червен)
0,12
Дебело черво
0,12
Бял дроб
0,12
Стомах
0,12
Млечни жлези
0,12
Други органи и тъкани **
0,12
Гонади
0,08
Пикочен мехур
0,04
Хранопровод
0,04
Черен дроб
0,04
Щитовидна жлеза
0,04
Повърхност на костите
0,01
Главен мозък
0,01
Слюнчени жлези
0,01
Кожа
0,01
* Стойностите на wТ са получени за критична 
група от населението с еднакъв брой мъже и жени 
и обхващащи широка възрастова група. В дефини-
цията за ефективна доза wТ се отнася за профе-
сионално облъчвани лица и лица от населението 
от двата пола.
** За целите на пресмятането в „други органи 
и тъкани“ се включват: сърце, мускули, екстрато-
ракална област, бъбреци, панкреас, далак, тимус, 
жлъчен мехур, лимфни възли, устна лигавица, тънки 
черва, надбъбречна жлеза, простата (мъже), матка/
шийка на матката (жени). Тъканният тегловен 
фактор 0,12 за „други органи и тъкани“ се прилага 
към средноаритметичната еквивалентна доза за 
13-те органи и тъкани за всеки пол.
Приложение № 2 
към чл. 18, ал. 6
Вторични (производни) граници за целите на 
радиационния контрол, планиране на защитата 
и оценка на дозите при ситуации на планирано 
облъчване
1. Вторичната граница за мощност на доза-
та при външно облъчване на цялото тяло на 
професионално облъчвани лица е 10 μSv.h-1, 
определена така, че да не се достига годиш-
ната граница на ефективната доза (20 mSv) 
при средна продължителност на облъчването  
1700 часа за година. 
2. Вторичната граница за мощност на дозата 
при външно облъчване на лица от населението е 
0,1 μSv.h-1, определена така, че да не се достига 
годишната граница на ефективната доза (1 mSv) 
за кое да е лице при продължителност на об-
лъчване 8800 часа (облъчването от естествения 
радиационен фон не се отчита).
3. При оценка на дозите от външно облъчване 
се използват стандартните стойности и взаимо-
зависимости, които са дадени в глави 4 и 5 на 
Публикация 116 на МКРЗ.
За целите на оптимизацията на радиационната 
защита – при проектиране на лъчезащитни кон-
струкции и компоненти се въвеждат коефициенти 
на сигурност (k), като минималната стойност 
на k е 2,5 за професионално облъчвани лица и 
за лица от населението. Коефициентът сe опре-
деля, като съответната граница на годишната 
ефективна доза за профе­сионално облъчвани 
лица или за лица от населението се раздели на 
ефективната доза, която се очаква да получи 
професионално облъчвано лице или лице от 
населението за една година.
4. Вторичните граници при вътрешно облъч-
ване включват граници на годишно постъпване 
на радионуклиди в организма на професионално 
облъчвани лица или лица от населението чрез 
вдишване (инхалаторно) и чрез поглъщане (пе-
рорално). 
Вторичните граници за целите на оперативния 
радиационен контрол и планиране на защитата 
от вътрешно облъчване включват: граници на 
обемната активност на радиоактивни аерозоли, 
граници на обемната активност на радиоактивни 
инертни газове; граници на плътността на поток 
от йонизиращи частици; граници на обемната 
активност на питейна вода; граници за повърх-
ностно радиоактивно замърсяване. 
5. Радионуклидите, за които са определени 
граници за вътрешно облъчване по т. 4, са по-
сочени в таблица 1. За определяне на границите 
по т. 4 се използват стандартизираните данни, 
които са посочени в таблица 2 за професионално 
облъчвани лица и за лица от населението.