Държавен вестник, бр. 2, 2021 г., стр. 19

БРОЙ  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  19  
2) Необходимост от усъвършенстване и за­
силване на ролята на системата от обективни 
показатели за оценка на научната и научно-
приложната дейност на висшите училища и на 
изследователите, съобразени със спецификата 
на съответната научна област, без тези по­
казатели да заместват нуждата от експертна 
качествена оценка на индивидуалните научни 
постижения.
3) Необходимост от системно стимулиране 
на публикациите в реферирани и индексирани 
издания.
4) Необходимост от интензифицирането 
на международния обмен на студенти и 
преподаватели за обмяна на идеи, методи и 
опит, както и за провеждане на съвместни 
изследвания с партньори от водещи научни 
институции.
5) Постоянно развитие по ефективност и 
обем на различните форми за финансиране на 
научната и на иновационната дейност – ин­
ституционална, програмна, конкурсна, чрез 
публично-частно партньорство, финансови 
инструменти и др.
6) Развитие и реализиране на политики 
за отворен достъп до резултатите от научни 
изследвания, финансирани с публични сред­
ства, с цел популяризирането им и широкото 
им използване.
2.12 Трудности в подбора, развитието и 
мотивирането на преподавателите
Възрастовата трансформация е належащо 
и спешно изискване към българското висше 
образование поради очертаващата се влошена 
възрастова структура на учените и преподава­
телите в страната – 23,0 % от преподавателите 
в държавните ВУ са на възраст над 60 години, 
а в частните ВУ делът на тези преподаватели 
е 31,5 %. Забързаното човешко развитие и 
непрекъснатата поява на нови знания, от една 
страна, и от друга – увеличаващата се непри­
влекателност на преподавателския труд, пора­
ди ниското заплащане, голямото натоварване и 
често немотивираното присъствие на недобре 
селектирани обучаеми, стагнира привличане­
то на млади университетски преподаватели. 
Същевременно се очертава задълбочаващо­
то се неразбиране между по-раздалечените 
възрастово поколения, използващи различен 
социален език и символи. Това неразбиране 
води до забавяне на образователния процес 
за сметка на неконструктивни спорове и 
неуважение и поради това невъзприети тези, 
мнения, аргументи и изводи.
Основни предизвикателства, свързани 
с подбора, мотивирането и развитието на 
младите преподаватели:
1) Загубване на традицията професията 
„преподавател“ да се приема като призвание.
2) Фактът, че преподавателят вече не е 
единственият източник на информация, изис­
ква различен и доста сложен набор от нови, 
недостатъчно формулирани и обосновани 
качества, нови компетентности и методи на 
преподаване, а оттам и различна организация 
на труда.
3) Прекомерно завишените хорариуми из­
тощават енергията на преподавателите и ги 
лишават от необходимото значително време за 
личностно и професионално усъвършенстване, 
вкл. и за научни изследвания, според които 
се оценява работата му при придобиване на 
научна степен и повишаване в академична 
длъжност. Това забавя процесите на акаде­
мично израстване, а оттам и на нарастване 
на доходите.
4) Недоброто финансово състояние на по­
вечето университети пречи за създаването и 
поддържането на привлекателна материална 
среда, която не осигурява на преподавателите 
условия за задълбочена научна дейност и за 
възстановяване чрез подходящи спортни и 
социални дейности.
5) Недостатъчното материално стимулира­
не също представлява сериозна пречка пред 
привличането и задържането на талантливи 
и мотивирани млади преподаватели в много 
висши училища.
2.13 Предизвикателства, свързани с упра­
влението на ВУ
Органите за управление на ВУ в България 
са избираеми. Изборността на ректора, общо­
то събрание и академичния съвет, деканите 
и т. н. е в духа на академичната автономия, 
но прави органите за управление, особено 
ректора и деканите, зависими от тези, които 
ги избират.
На места академичната автономия е дове­
ла до това, дори решенията, които трябва да 
се вземат на ниво катедра – предложения за 
конкурси, за изменения на учебни планове и 
пр., да се съгласуват предварително с ректора, 
без чиято благословия не се предприема нищо. 
От друга страна, има и примери за невъзмож­
ността някои ректори и декани да наложат 
мерки, които биха довели до повишаване 
на качеството и до финансова ефективност, 
поради съпротива от страна на колективните 
органи за управление.
И в двата случая академичната автономия 
е довела до отсъствие на академична отго­
ворност пред обществото. Необходимо е да се 
намерят инструменти, чрез които държавата да 
защитава обществения интерес, без да наруша­
ва академичната автономия, например като в 
ЗВО се въведат механизми за отговорност на 
органите за управление и за осигуряване на 
прозрачност и отчетност. Нужен е и работещ 
предварителен финансов контрол по ЗФУКПС 
и контрол за законосъобразно провеждане на 
процедурите по ЗОП и на управлението на 
собствеността, законосъобразност при сключ­
ването на договори за възлагане, отдаване 
под наем и т. н.