Държавен вестник, бр. 5, 2004 г., стр. 43

Б Р О Й  5
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  43
ВЪРХОВЕН
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 145
от 12 януари 2004 г.
по административно дело № 7322 от 2003 г.
Върховният административен съд в състав:
председател: Светла Петкова, и членове: Андрей
Икономов, Елена Златинова, Галя Костова, Ге-
орги Ангелов, при участието на секретар-прото-
колиста Нина Спасова разгледа адм. д. № 7322
по описа на Върховния административен съд—
петчленен състав, за 2003 г., докладвано от съ-
дията Андрей Икономов.
Производството е по реда на чл. 23 от Закона
за Върховния административен съд (ЗВАС).
Образувано е по жалба на Димчо Георгиев По-
пов от Карлово за обявяване противозаконност-
та на чл. 60 от Наредбата за организацията на
видовете плащания на военнослужещите от по-
деленията на бюджетна издръжка от Министер-
ството на отбраната (наредбата), одобрена със
заповед на министъра на отбраната на РБ (МЗ)
№ ОХ-404/30.Х.1996 г., изменена с МЗ № ОХ-71/
26.I.1999 г., МЗ № ОХ-1077/30.ХII.1999 г. и МЗ
№ ОХ-112/18.II.2000 г.
Подаването на жалба против подзаконов
нормативен акт не е ограничено във времето,
поради което тя се явява подадена в срок и е
процесуално допустима.
Текстът на обжалвания чл. 60 на наредбата
гласи:
(1) За база при определяне на размера на
еднократното парично обезщетение по чл. 57
на кадрови военнослужещи, освободени от 1-во
число на месеца, се взема размерът на брутното
месечно възнаграждение, получено през месе-
ца, предхождащ датата на освобождаването.
(2) Размерът на брутното месечно възнаг-
раждение, което служи за база при определяне
на еднократното парично обезщетение по чл. 57
на кадрови военнослужещ, освободен през ме-
сеца, се определя, като полученото средноднев-
но брутно възнаграждение към датата на осво-
бождаването се умножи по броя на работните
дни за същия месец.
(3) В размера на брутното месечно възнаг-
раждение по предходната алинея не се включ-
ват възнагражденията, изплатени през месеца,
правото на вземането на които е възникнало
през минали месеци.
От своя страна чл. 57 от наредбата урежда раз-
мера на получаваното еднократно парично обез-
щетение при видовете освобождаване от кадрова
военна служба по смисъла на чл. 237 от Закона за
отбраната и въоръжените сили на РБ (ЗОВС).
Недоволен от така посочения текст на чл. 60
от наредбата, Попов го обжалва. Счита, че той
противоречи на чл. 238, ал. 3 ЗОВС, получил
своето автентично тълкуване с § 2 от преходни-
те и заключителните разпоредби (ПЗР) на съ-
щия закон. Моли да се отмени като противоре-
чащ на разпоредба на нормативен акт от по-
висока степен. Претендира за разноски.
Ответникът—министърът на отбраната на
РБ, чрез процесуалния си представител счита
жалбата за неоснователна и моли нейното отх-
върляне.
Заинтересуваната страна—министърът на
труда и социалната политика, счита жалбата за
основателна и моли отмяна на обжалвания текст
от наредбата.
Уведоменият за правото да встъпи като за-
интересувана страна министър на финансите не
взема становище по жалбата.
Върховният административен съд, петчленен
състав, за да се произнесе по жалбата, приема за
установена следната фактическа обстановка:
По делото липсват доказателства, че наред-
бата е публикувана в “Държавен вестник” (ДВ).
С чл. 238, ал. 3 ЗОВС е обявено, че “За база
при изчисляване на еднократното парично обез-
щетение се взема размерът на брутното месеч-
но възнаграждение, получено преди датата на
освобождаването от кадрова военна служба”.
Параграф 2 от ПЗР на ЗОВС дава легално и
автентично тълкуване и уточнение на базата за
определяне на размера на обезщетенията, по-
лагащи се по ЗОВС: “Обезщетенията по този
закон се изчисляват към размера на брутното
месечно възнаграждение, получавано през ме-
сеца, предхождащ датата на освобождаването,
увреждането или смъртта на военнослужещия.”
Т.е. § 2 от ПЗР ЗОВС безусловно препраща към
размера на полученото брутно трудово възнаг-
раждение, получено през месеца, предхождащ
датата на освобождаване, увреждане или
смъртта на военнослужещия. По същия начин
е решен и въпросът с чл. 238, ал. 3 за базата за
изчисляване на еднократното парично обезще-
тение по чл. 237 ЗОВС.
При така установеното петчленният състав
на Върховния административен съд счита, че
жалбата е основателна. При издаването на на-
редбата са допуснати съществени нарушения на
административно-производствените правила и
материалния закон—отменителни основания по
смисъла на чл. 12, т. 3 и 4 ЗВАС.
Съгласно чл. 5, ал. 5 от Конституцията на
РБ всички нормативни актове се публикуват.
Предвид обстоятелството, че наредбата опре-
деля правила и засяга правата и интересите на
неограничен кръг лица, тя е подзаконов норма-
тивен акт. С непубликуването є в ДВ е допусна-
то съществено нарушение на административ-
нопроизводствените правила за издаването є.
Освен това от изложеното следва, че чл. 60,
ал. 2 от наредбата въвежда начин за определяне
на базата за изчисляване на обезщетенията по
чл. 57 от нея, различен от посочения в закона.
Възприетият в наредбата такъв е зависим от броя
на работните дни в месеца, през който е станало
освобождаването, увреждането или смъртта на
военнослужещия, и от размера на среднодневно-
то брутно възнаграждение (за същия месец) към
датата на освобождаването. Въведени са крите-
рии, несъществуващи в закона и различни от там
посочените. От тази гледна точка на обстоятел-
ството, че размерът на месечното брутно възнаг-