Държавен вестник, бр. 50, 2003 г., стр. 17

Б Р О Й  50
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  17
ЗЕЕЕ е предвидена възможност в месечен срок
от влизането им в сила потребителите да пред-
ложат различни условия. Разпоредбата е при-
видно диспозитивна, тъй като нормата не из-
ключва регулирането. И това е така, защото пред-
ложените различни условия могат и да не бъдат
приети от топлопреносното предприятие. И още
нещо, което е съществено—“различните усло-
вия” очевидно не могат да изключат измерване-
то на топлинната енергия, която се осъществява
чрез индивидуални топломери, тъй като без тях
публично известеният договор при общи усло-
вия не би имал предмет. За пълнота тук трябва
да се отбележи, че отказът да се ползва топлин-
на енергия от потребител за битови нужди до
въвеждането на топлинното счетоводство всъщ-
ност е отказ да се сключи сделка и не попада под
хипотезата на чл. 106а, ал. 3 ЗЕЕЕ.
Обсъденото по-горе в чл. 112г, ал. 1, т. 2 и 3
ЗЕЕЕ задължение за потребителите на топлин-
на енергия и гореща вода за битови нужди е
предвидено в закона. То е израз на прогласено-
то държавно регулиране и ефективно ползване
на енергията. В този смисъл неизпълнението е
допустимо да бъде санкционирано по реда, пред-
виден в чл. 164 ЗЕЕЕ.
На последно място тази санкция не трябва да
се отъждествява с допълнително заплащане на
топлинна енергия, завишена с 10 на сто, предви-
дено в § 69, т. 15 ЗЕЕЕ. Както е отразено по-долу
в мотивите на решението, то е елемент от запла-
щането на консумираната топлинна енергия.
По изложените съображения съдът приема,
че текстът не е противоконституционен.
Относно противоконституционността на
§ 69, ал. 15 от преходните и заключителните
разпоредби към Закона за изменение и допълне-
ние на ЗЕЕЕ
Оспорената ал. 15 на § 69 ПЗРЗИДЗЕЕЕ съ-
държа две разпоредби: първата, че за прилагане
на дялово разпределение е необходимо инстали-
рането на съответните средства за отчитане на
топлоенергията в най-малко 90 на сто от отоп-
ляемия обем в сградата; и втората, че за потре-
бители, които не са инсталирали такива средст-
ва, енергията за отопление се изчислява пропор-
ционално на отопляемия обем със специфичен
разход на сградата, завишен с 10 на сто. От съ-
държанието на искането следва, че вносителите
виждат противоречие с Конституцията на § 69,
ал. 15 не изцяло, а само в частта, с която неинс-
талиралите отчитащи средства потребители ще
заплащат ползваната от тях топлоенергия със
съответно завишение с 10 на сто.
Искането за противоконституционност на
§ 69, ал. 15 в посочената част е неоснователно. С
оспореното от вносителите десетпроцентно уве-
личение на стойността на ползваната топлое-
нергия от потребители, които не са инсталирали
в жилищата си съответните топлоотчитащи сред-
ства, не са нарушени конституционни норми, в
т. ч. на чл. 19, ал. 2 от Конституцията.
Доколко десетпроцентното увеличение по
§ 69, ал. 15 ЗЕЕЕ може да се третира като пос-
тавяне в неравностойно икономическо поло-
жение на потребителите, които не са инста-
лирали топлоотчитащи средства, по отноше-
ние формиране стойността на ползваната от
тях топлоенергия, е въпрос на конкретни из-
числения, съпоставки и анализи. Резултатите
може да се окажат както по-неблагоприятни,
така и по-благоприятни или еднакви при срав-
нение на стойността на топлоенергията при
потребители, които са монтирали такива сред-
ства. Това обаче не влияе на конституционо-
съобразността на разпоредбата относно изис-
кването по чл. 19, ал. 2 от Конституцията за
защита на потребителя, щом като от волята
на потребителите зависи да изберат предпо-
читания от тях начин за заплащане на топло-
енергията—със или без съответни средства за
отчитане, респ. със или без договори за топ-
линно счетоводство.
За противоконституционността на чл. 106а,
чл. 112г, ал. 1, т. 2 и 3 ЗЕЕЕ с чл. 33 и 41 от
Конституцията
Твърдяното и немотивирано противоречие
на чл. 106а, чл. 112г, ал. 1, т. 2 и 3 ЗЕЕЕ с кон-
ституционните разпоредби на чл. 33 относно
неприкосновеността на жилището и на чл. 41,
свързано с правото да се търси, получава и раз-
пространява информация, не намира опора в
сочените или други разпоредби на Конституци-
ята. Достъпът до жилищата на потребителите
за монтаж и за отчитане на показателите по
съответните средства (топломери, разпредели-
тели, водомери за топла вода) и дължимата ин-
формация за количеството на получената от пот-
ребителите топлоенергия са въпроси, които се
уреждат с договорите. При нарушения или не-
изпълнение на поетите с договора задължения
заинтересованите могат да търсят правата си
по общия исков ред.
По изложените съображения на основание
чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията и съгласно
чл. 22, ал. 1 от ЗКС Конституционният съд
Р Е Ш И :
Отхвърля искането на 48 народни предста-
вители от XXXIX Народно събрание за уста-
новяване 
противоконституционност 
на
чл. 106а, чл. 112г, ал. 1, т. 2 и 3, чл. 164, ал. 1,
т. 4 от Закона за енергетиката и енергийната
ефективност (обн., ДВ, бр. 64 от 1999 г.; изм.
бр. 1 от 2000 г., бр. 108 от 2001 г., бр. 63 от
2002 г., бр. 9 от 2003 г.), и на § 68 и § 69, ал. 15
от преходните и заключителните разпоредби
към Закона за изменение и допълнение на
ЗЕЕЕ (ДВ, бр. 108 от 2001 г.).
Съдиите Неделчо Беронов, Васил Гоцев и
Пенка Томчева са подписали решението с осо-
бено мнение по чл. 164, ал. 1, т. 4 ЗЕЕЕ.
Председател: Румен Янков