Държавен вестник, бр. 99, 2013 г., стр. 22

СТР.  22	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  99
стопанин – кандидат за получаване на подпо­
магане по схема за национални доплащания, 
е задължен при замяна на заявените живот­
ни да заяви писмено извършената замяна и 
събитието, което я е наложило, в срок до 
3 работни дни от деня, следващ замяната за 
регистриране в Системата за идентификация 
на животните и регистрация на животно­
въдните обекти, както и да заяви писмено в 
срок до 7 работни дни от деня на замяната 
в съответния отдел за прилагане схемите и 
мерките за подпомагане в областната дирек­
ция на Държавен фонд „Земеделие“ или с 
писмо с обратна разписка, адресирано до него.
Разпоредбата на чл. 16, ал. 6 от Наредбата 
е в съответствие с  чл. 64, пар. 2 от Регламент 
(ЕО) № 1122/2009  на Комисията (30 ноември 
2009 г.) за определяне на подробни правила 
за прилагане на Регламент (ЕО) № 73/2009 
на Съвета относно кръстосано спазване, мо­
дулация и интегрираната система за админи­
стриране и контрол по схемите за директно 
подпомагане на земеделски производители, 
предвидени за посочения регламент, както и 
за прилагане на Регламент (ЕО) № 1234/2007 
на Съвета, според който замени съгласно 
параграф 1 се извършват до 20 дни след съ­
битието, наложило замяната, и се вписват в 
регистъра не по-късно от три дни след деня 
на замяната. Компетентният орган, до който 
е подадено заявлението за помощ, трябва да 
се уведомява до седем дни след замяната. 
Следователно с цел завишен контрол е въве­
дено изискването при настъпване на събития, 
налагащи изменение в индивидуализацията 
в заявлението относно животните поради 
замяна, да се предоставя информация и на 
компетентния административен орган, сези­
ран с искането за помощите.
Съгласно чл. 11, ал. 2, т. 4 ЗПЗП Държавен 
фонд „Земеделие“  изпълнява функциите на 
Разплащателна агенция. Сроковете, правила­
та за заявяване на помощта  и задължението 
за уведомяване на конкретни администра­
тивни органи за замяната на животните са 
определени с регламент, чието спазване е за­
дължително. Разпоредбите са транспонирани 
в националното законодателство с подзаконо­
вия нормативен акт, предмет на настоящото 
дело, и не противоречат на нормативен акт 
от по-висока степен. Административният 
орган, който има правомощието да издаде 
наредбата, е обвързан от императивни раз­
поредби от Регламента.
Съгласно чл. 16, пар. 3 от Регламент (ЕО) 
№ 1122/2009  държавите членки могат да се 
отклонят от това правило и да вземат реше­
ние, че не е необходимо някои от данните, 
посочени в параграф 1, да бъдат включени 
в заявлението за помощ, когато те вече са 
били съобщени на компетентните органи. С 
чл. 64, пар. 3 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 
на Комисията е предоставено на държавите 
членки да преценят дали да постановят, че 
уведомленията до компютризираната база 
данни за едър рогат добитък за животно, което 
е напуснало стопанството, и друго животно, 
което е пристигнало в стопанството в сроко­
вете, определени в първата алинея, могат да 
заменят изпращането на тази информация 
до компетентния орган. Но в този случай, 
когато държавата членка не се възползва от 
възможността, предвидена в член 16, пара­
граф 3, тя гарантира чрез всякакви средства, 
че не съществуват съмнения относно това, 
кои животни са обхванати от заявленията 
на земеделските стопани.
В дискреционната власт на административ­
ния орган е да прецени дали да отпадне, или не 
задължението за представяне на информация 
пред Разплащателната агенция, която вече е 
предоставена на друг компетентен админи­
стративен орган – БАБХ. При тази преценка 
следва да се търси баланс между държавния 
интерес и този на гражданите. След като е 
въведено задължението по чл. 16, ал. 6 от 
Наредба № 2 от 21.02.2011 г. за специалните 
изисквания за участие в схеми  за национални 
доплащания и за специфично подпомагане, 
следва да се направи извод, че за държавата 
на този етап съществуват съмнения, че може 
да гарантира информацията  в системата за 
идентификация и регистрация на животните 
по чл. 30, ал. 2, т. 3 ЗПЗП. Въведеното задъл­
жение със сигурност изисква допълнителни 
усилия от страна на кандидатите за помощи 
по одобрени схеми за директно подпомагане, 
но  не представлява ограничение или тежест 
по смисъла на чл. 3, ал. 3 от Закона за огра­
ничаване на административното регулиране 
и административния контрол върху стопан­
ската дейност. 
Предвид изложеното настоящият състав на 
Върховния административен съд намира, че 
чл. 16, ал. 6 от Наредба № 2 от 21.02.2011 г. 
за специалните изисквания за участие в 
схеми  за национални доплащания и за спе­
цифично подпомагане е издадена от компе­
тентен административен акт, при спазване на 
административнопроизводствените правила, 
съобразена е с материален закон от по-висока 
степен и при спазване на целта на закона. В 
тази част жалбата е неоснователна и следва 
да се отхвърли.
Процесуалният представител на жалбо­
подателя е направил искане за присъждане 
на направените по делото разноски в размер 
200 лв. адвокатски хонорар и 10 лв. внесена 
държавна такса предвид списъка за разноски 
по чл. 80 ГПК. Искането следва да се уважи, 
но тъй като жалбата е частично основателна, 
следва да се присъди внесената държавна 
такса и половината от платения адвокатски 
хонорар в размер 100 лв.