Държавен вестник, бр. 104, 2003 г., стр. 24

С Т Р .  24
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  104
СПОГОДБА
между правителството на Република Бълга-
рия и правителството на Република Естония
за обратно приемане на лица
(Утвърдена с Решение № 655 от 15 септември
2003 г. на Министерския съвет. В сила от 8 ноем-
ври 2003 г.)
Правителството на Република България и
правителството на Република Естония, нари-
чани по-нататък “договарящи страни”,
като се водят от желанието си взаимно да
улесняват обратното приемане и транзитното
преминаване на лица, незаконно пребиваващи
на териториите на своите държави,
като зачитат Конвенцията за правата и ос-
новните свободи на човека, подписана в Рим на
4 ноември 1950 г.,
като имат предвид разпоредбите на Конвен-
цията за статута на бежанците, приета на 28
юли 1951 г. в Женева, допълнена с Протокола
за статута на бежанците, подписан на 31 януари
1967 г. в Ню Йорк,
като действат в дух на сътрудничеството и
реципрочност,
се договориха, както следва:
Член 1
Определения
За целите на тази спогодба изброените по-
долу термини имат следното значение:
а) “чужденец” означава лице, което не е нито
български, нито естонски гражданин;
б) “разрешение за влизане” е виза, разреше-
ние за пребиваване или друг вид документ, кой-
то дава право на чужденец да влиза или преби-
вава на територията на договаряща страна;
“виза” е валидно разрешение, издадено от
компетентните служби на договарящата страна,
което дава право на чужденеца на едно или по-
вече влизания на територията на страната и на
пребиваване на тази територия за определен срок;
“разрешение за пребиваване” е валидно раз-
решение, издадено от компетентните служби
на договарящите страни, което дава право на
лицето да влиза многократно и да пребивава в
тази държава; разрешението за пребиваване не
означава виза, нито възможност за престой на
територията на договарящата страна по време
на разглеждане на молба за убежище или раз-
решение за пребиваване, или докато тече про-
цедура за експулсиране.
Член 2
Обратно приемане на собствени граждани
1. Всяка договаряща страна приема обрат-
но по молба на другата договаряща страна и
без особени формалности лице, което не отго-
варя или вече не отговаря на необходимите
изисквания за влизане или пребиваване на
територията на молещата договаряща страна,
при условие, че е доказано или с основание се
предполага, че това лице е гражданин на замо-
лената договаряща страна.
2. Разпоредбите на ал. 1 се прилагат според
случая съответно и по отношение на лице, ко-
ето е лишено от своето гражданство от замоле-
ната договаряща страна, ако притежава дъл-
госрочно (над една година) или постоянно раз-
решение за престой на територията на замоле-
ната договаряща страна или валиден паспорт,
издаден от компетентните органи на замолена-
та договаряща страна.
3. След подаване на молбата от молещата
договаряща страна замолената договаряща стра-
на незабавно издава необходимите документи
за пътуване на лицето, подлежащо на обратно
приемане по ал. 1 или 2.
4. Молещата договаряща страна по молба на
другата договаряща страна приема обратно
лицето, споменато в ал. 1 или 2, при същите
условия, ако последващо разследване устано-
ви, че лицето не е гражданин на замолената
договаряща страна в момента на заминаването
му от територията на молещата договаряща
страна или не отговаря на изискванията, посо-
чени в ал. 1 или 2.
Член 3
Обратно приемане на чужденци
1. Всяка договаряща страна приема при мол-
ба за обратно приемане, подадена от другата
договаряща страна, чужденец, който е влязъл
на територията на молещата договаряща стра-
на директно от територията на замолената до-
говаряща страна и който не отговаря на необхо-
димите условия за влизане на територията на
молещата договаряща страна.
2. Всяка договаряща страна приема обратно
при молба за обратно приемане, подадена от
другата договаряща страна, чужденец, който
пребивава незаконно на територията на моле-
щата договаряща страна и който притежава
валидно разрешение за влизане от замолената
договаряща страна.
3. Задължението за обратно приемане по
силата на ал. 1 или 2 не се прилага спрямо чуж-
денец, който по време на влизане на територи-
ята на молещата договаряща страна е притежа-
вал валидно разрешение за влизане от тази
договаряща страна или е придобил такова след
влизането си на нейна територия.
4. Ако двете договарящи страни са издали
разрешение за влизане на чужденец, договаря-
щата страна, чието разрешение за влизане из-
тича по-късно, приема обратно този чужденец.
5. Договарящите страни полагат всички уси-
лия за връщане на лице, споменато в ал. 1, ди-
ректно в неговата страна по произход.
Член 4
Изключения от задължението за обратно
приемане
Задължението за обратно приемане съглас-
но чл. 3 не се прилага спрямо лице, което е:
а) чужденец, чието обратно приемане не е
било поискано от компетентните органи в срок
12 месеца от датата на установяване на неза-