Държавен вестник, бр. 82, 2012 г., стр. 53

БРОЙ  82	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  53  
150 000 лв., изчислени към момента на придо­
биване на облагата. Тези лица по обективни 
причини не могат да установят извършени 
ли са действително такива административни 
нарушения, като например по изброените 
по-горе закони, които нарушения са нови, 
сложни по материя и трудни за доказване. 
При липсата на законова дефиниция на прав­
ните понятия, които органите, длъжностните 
лица и гражданите трябва да могат да оценят 
и да направят изводи, включително по въ­
проса за правилния законов ред за отнемане 
на придобитата облага, е невъзможно да се 
отправят качествени уведомления, а оттам и 
компетентният административен орган – Ко­
мисията, да може да извърши необходимите 
проверки по всички постъпили уведомления.
Конституционният съд намира, че подо­
бен подход за образуване на производство за 
отнемане на имущество, частна собственост 
на гражданите, което е защитено от Консти­
туцията основно тяхно право, противоречи 
на изискванията на правовата държава по 
чл. 4, ал. 1 от Основния закон. Липсват ясни 
и точни правила за образуване на производ­
ството по оспорения закон. На практика с 
разпоредбите на чл. 24, ал. 3 и 4 ЗОПДНПИ 
се дава възможност на абсолютно всички 
български граждани да сигнализират Коми­
сията за отнемане на незаконно придобито 
имущество за действително извършени или 
предполагаеми административни нарушения, 
за които нямат категорични данни за размера 
на придобитата облага, за възможния ред за 
отнемането є, както и за особено същественото 
обстоятелството влязъл ли е в сила актът за 
установяване на административното наруше­
ние. Всичко посочено дотук дава основание 
на съда да приеме, че поначало замислен като 
закон за борба с корупцията и друга престъпна 
дейност, оспореният закон в частта по ал. 3 и 
4 на чл. 24 ЗОПДНПИ може да се превърне 
в инструмент за административен произвол 
чрез неоснователно образуване на проверки за 
установяване на значително несъответствие в 
имуществото на лица, за които се предполага, 
че са извършили тежки административни на­
рушения, дали основание за придобиване на 
значителна облага. Липсата на точни и ясни 
правила за ограничаване на посегателствата 
по отношение неприкосновеното право на 
частна собственост нарушава правовия ред в 
държавата, закрепен в чл. 4, ал. 1 от Консти­
туцията. Регламентацията на конкретния закон 
трябва да бъде много ясна и поради факта, 
че само на базата на субективно уведомяване 
за извършено административно нарушение 
може да се открие производство за устано­
вяване на незаконно придобито имущество 
от гражданин за дълъг период назад. Не на 
последно място съдът отбелязва, че ЗОПДНПИ 
предвижда в чл. 91 възможност всяко лице, 
претърпяло вреди от незаконосъобразни ак­
тове, действия или бездействия на органите 
и на длъжностните лица по този закон, да 
може да предяви иск за обезщетение срещу 
държавата при условията и по реда на Закона 
за отговорността на държавата и общините 
за вреди. Оспореният закон не предвижда 
отговорност за вреди, причинени от действия 
или бездействия на граждани, а предоставя 
и на тях възможност да уведомяват директ­
но компетентния административен орган за 
извършени административни нарушения. По 
този начин са поставени при различен режим 
за уведомяване лицата, привлечени като обви­
няеми за извършени престъпления, и лицата, 
извършили административни нарушения. 
При това административните нарушения не 
са конкретизирани и няма дефиниция за по­
нятието „имотна облага“ и по какви начини 
и методики се изчислява стойността є към 
момента на придобиването.
Косвено оспорените разпоредби на чл. 24, 
ал. 3 и 4 ЗОПДНПИ противоречат на чл. 57, 
ал. 2 от Конституцията, тъй като създават 
предпоставки за злоупотреба с права, както и 
тяхното упражняване да доведе до накърняване 
на права и законни интереси на другите. По 
горните съображения съдът установява, че 
разпоредбите на чл. 24, ал. 3 и 4 ЗОПДНПИ 
са противоконституционни. 
Идеята за правовата държава по чл. 4, 
ал. 1 от Конституцията предполага законо­
вите норми да не си противоречат, да създа­
ват единна система от ясни правила, да не 
създават несигурност сред адресатите си с 
възможността да бъдат различно интерпре­
тирани и съответно – прилагани. На тази 
основа Конституционният съд намира, че 
искането е основателно и по отношение на 
разпоредбата на чл. 2 ЗОПДНПИ, която трябва 
да бъде обявена за противоконституционна в 
частта „или административно-наказателното 
производство“. Установеният в посочената 
разпоредба принцип за независимо, необвър­
зано развитие на гражданската процедура по 
ЗОПДНПИ съответства на законовата уредба 
относно нейното начало, провеждане и при­
ключване, но само във връзка с наказателното 
производство. Предварителната проверка по 
повод на тежко административно нарушение 
може да започне само когато е налице влязъл 
в сила акт на административнонаказващия 
орган, т.е. производството по установяване 
на административно нарушение и налагане 
на административно наказание трябва да е 
окончателно приключило. Уважаването на 
искането в тази му част ще доведе до от­
страняване на вътрешното противоречие в 
ЗОПДНПИ.
Частичното оспорване на чл. 23 ЗОПДНПИ 
относно израза „или за административното 
нарушение по чл. 24, ал. 1“ обаче е неосно­
вателно. Валидни са доводите в подкрепа на 
конституционосъобразността на чл. 24, ал. 1 
и 2 ЗОПДНПИ.