Държавен вестник, бр. 53, 2006 г., стр. 66

С Т Р .  66
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  53
2. Всяко изменение, предложено съгласно
изискванията на предходния параграф, се раз-
глежда не по-късно от шест месеца от датата на
изпращането му от Генералния секретар в рам-
ките на многостранна консултация, по време
на които то може да бъде прието с мнозинство
от две трети от страните. Приетият текст се
изпраща на страните.
3. На първия ден от месеца след изтичането
на период от осемнадесет месеца след приема-
нето му на многостранната консултация, освен
ако повече от две трети от страните не са гла-
сували против, изменението влиза в сила за
онези страни, които не са гласували против.
Уреждане на спорове
Член 36—Уреждане на спорове
1. При възникване на спор по тълкуването
или прилагането на разпоредбите на тази кон-
венция компетентните власти на съответните
страни трябва да проведат консултации помеж-
ду си. Всяка страна трябва да изпрати на Гене-
ралния секретар на Съвета на Европа имената
и адресите на своите компетентни власти.
2. В случай че спорът не се уреди по този начин,
въпросът трябва да бъде отнесен по молба на
която и да е от страните по спора до арбитраж.
Всяка страна определя арбитър, след което два-
мата арбитри определят рефер. В случай че една
от двете страни по спора не определи арбитър в
рамките на три месеца след молбата за арбит-
раж, арбитърът се определя по молба на другата
страна по спора от Президента на Европейския
съд за човешките права. Ако последният е граж-
данин на една от двете страни по спора, това
задължение се изпълнява от Вицепрезидента на
съда или в случай че Вицепрезидентът е гражда-
нин на една от двете страни по спора, от най-
висшия съдия на съда, който не е гражданин на
някоя от страните по спора. Същата процедура
се прилага и ако арбитрите не се споразумеят
относно избора на рефер.
При възникване на спор между две страни,
една от които е страна—членка на Европейска-
та общност, и страна по тази конвенция, друга-
та страна трябва да отправи молбата за арбит-
раж както до страната членка, така и до Общ-
ността, които от своя страна в рамките на три
месеца от получаването на молбата трябва съв-
местно да я уведомят дали страната членка или
Общността или страната членка и Общността
съвместно са страна по спора. При липса на
подобно уведомление в рамките на посочения
срок страната членка и Общността се считат за
една и съща страна по спора за целите на при-
лагане на разпоредбите, ръководещи състава и
процедурата на арбитражния съд. Същото важи
и когато страната членка и Общността съвмес-
тно се представят като страна по спора.
3. Арбитражният съд приема собствена про-
цедура. Решенията му се вземат с мнозинство.
Отсъждането на арбитражния съд, което трябва
да се основава на тази конвенция, е окончателно.
4. Процедурата за уреждане на спорове не
важи за спорове, свързани с въпроси, които са
от компетенцията на Европейската общност,
или с определянето на обсега на тази компетен-
ция между страните, които са членки на Евро-
пейската общност, или между такива членки и
Общността.
Заключителни разпоредби
Член 37—Подписване, ратифициране,
приемане, одобряване
1. Тази конвенция е отворена за подписване
от страните—членки на Съвета на Европа и на
Европейската общност. Тя подлежи на ратифи-
циране, приемане и одобряване. Актовете за
ратифициране, приемане или одобряване се
внасят при Генералния секретар на Съвета на
Европа.
2. Нито една държава—страна по Европейс-
ката конвенция за защита на животните по вре-
ме на международен транспорт, която е отворе-
на за подписване в Париж на 13 декември 1968 г.,
не може да внесе своите актове за ратифика-
ция, приемане или одобряване, освен ако пред-
варително или едновременно не обяви въпрос-
ната конвенция за невалидна.
3. Конвенцията влиза в сила шест месеца
след датата, на която четири държави изра-
зят своето съгласие да спазват тази конвен-
ция в съответствие с изискванията на пред-
ходния параграф.
4. Когато в изпълнение на предходните два
параграфа денонсирането на конвенцията от 13
декември 1968 г. не влезе в сила едновременно
с влизането в сила на тази конвенция, една стра-
на контрагент или Европейската общност мо-
гат при депозирането на актовете за ратифика-
ция, приемане или одобряване да декларират,
че ще продължават да прилагат конвенцията
от 13 декември 1968 г. до влизането в сила на
тази конвенция.
5. За страните или Европейската общност,
подписали тази конвенция, които впоследствие
изразят съгласието си да се присъединят към
нея, тя влиза в сила шест месеца след датата на
депозиране на актовете за ратификация, прие-
мане или одобряване.
Член 38—Присъединяване на страни, които
не са членки
1. След влизането в сила на тази конвен-
ция Комитетът на министрите към Съвета на
Европа може да покани всяка друга страна,
която не е членка на Съвета, да се присъеди-
ни към тази конвенция с решение, взето с мно-
зинството по чл. 20.г от Устава на Съвета на
Европа и с явен вот на представителите на
страните контрагенти, които имат право на
членство в Комитета.
2. За всички присъединяващи се страни тази
конвенция влиза в сила шест месеца след дата-
та на депозиране на акта за присъединяване при
Генералния секретар на Съвета на Европа.